NO854887L - ANTIBODIES AGAINST HUMANT INTERLEUKIN-2 PROCEDURES OF SYNTHETIC POLYPEPTIDES. - Google Patents
ANTIBODIES AGAINST HUMANT INTERLEUKIN-2 PROCEDURES OF SYNTHETIC POLYPEPTIDES.Info
- Publication number
- NO854887L NO854887L NO854887A NO854887A NO854887L NO 854887 L NO854887 L NO 854887L NO 854887 A NO854887 A NO 854887A NO 854887 A NO854887 A NO 854887A NO 854887 L NO854887 L NO 854887L
- Authority
- NO
- Norway
- Prior art keywords
- amino acid
- antibodies
- polypeptide
- interleukin
- sequence
- Prior art date
Links
- 108010002350 Interleukin-2 Proteins 0.000 title claims description 253
- 102000000588 Interleukin-2 Human genes 0.000 title claims description 253
- 229920001184 polypeptide Polymers 0.000 title claims description 248
- 108090000765 processed proteins & peptides Proteins 0.000 title claims description 222
- 102000004196 processed proteins & peptides Human genes 0.000 title claims description 211
- 238000000034 method Methods 0.000 title claims description 47
- 125000000539 amino acid group Chemical group 0.000 claims description 64
- 230000000890 antigenic effect Effects 0.000 claims description 50
- 230000027455 binding Effects 0.000 claims description 44
- 239000003153 chemical reaction reagent Substances 0.000 claims description 36
- 241001465754 Metazoa Species 0.000 claims description 34
- 238000004519 manufacturing process Methods 0.000 claims description 31
- 125000002924 primary amino group Chemical group [H]N([H])* 0.000 claims description 21
- 239000002594 sorbent Substances 0.000 claims description 19
- 239000000203 mixture Substances 0.000 claims description 18
- 239000007787 solid Substances 0.000 claims description 18
- 125000003178 carboxy group Chemical group [H]OC(*)=O 0.000 claims description 16
- 230000036046 immunoreaction Effects 0.000 claims description 16
- 239000002671 adjuvant Substances 0.000 claims description 15
- 239000003795 chemical substances by application Substances 0.000 claims description 15
- 229920000642 polymer Polymers 0.000 claims description 14
- 102000004190 Enzymes Human genes 0.000 claims description 13
- 108090000790 Enzymes Proteins 0.000 claims description 13
- 238000006243 chemical reaction Methods 0.000 claims description 13
- 239000002054 inoculum Substances 0.000 claims description 12
- 108060003552 hemocyanin Proteins 0.000 claims description 9
- 229960000814 tetanus toxoid Drugs 0.000 claims description 9
- 229960005486 vaccine Drugs 0.000 claims description 9
- 229940037003 alum Drugs 0.000 claims description 7
- 239000003085 diluting agent Substances 0.000 claims description 7
- 230000015572 biosynthetic process Effects 0.000 claims description 6
- 230000002285 radioactive effect Effects 0.000 claims description 6
- 230000002441 reversible effect Effects 0.000 claims description 6
- 108700000434 Cannabis sativa edestin Proteins 0.000 claims description 4
- 238000002156 mixing Methods 0.000 claims description 4
- 102000009843 Thyroglobulin Human genes 0.000 claims description 3
- 108010034949 Thyroglobulin Proteins 0.000 claims description 3
- 229960002175 thyroglobulin Drugs 0.000 claims description 3
- 201000005702 Pertussis Diseases 0.000 claims description 2
- 238000001556 precipitation Methods 0.000 claims description 2
- 241000894007 species Species 0.000 claims description 2
- 239000000758 substrate Substances 0.000 claims description 2
- 125000003275 alpha amino acid group Chemical group 0.000 claims 7
- 210000004027 cell Anatomy 0.000 description 71
- 108090000623 proteins and genes Proteins 0.000 description 50
- 102000004169 proteins and genes Human genes 0.000 description 48
- 235000018102 proteins Nutrition 0.000 description 47
- 102000005962 receptors Human genes 0.000 description 47
- 239000000427 antigen Substances 0.000 description 44
- 102000036639 antigens Human genes 0.000 description 41
- 108091007433 antigens Proteins 0.000 description 41
- 241000283973 Oryctolagus cuniculus Species 0.000 description 29
- 230000002163 immunogen Effects 0.000 description 29
- 101001002657 Homo sapiens Interleukin-2 Proteins 0.000 description 27
- 238000002965 ELISA Methods 0.000 description 26
- 230000000694 effects Effects 0.000 description 26
- 230000003053 immunization Effects 0.000 description 25
- 210000002966 serum Anatomy 0.000 description 25
- 230000004071 biological effect Effects 0.000 description 22
- 210000002741 palatine tonsil Anatomy 0.000 description 22
- 210000001744 T-lymphocyte Anatomy 0.000 description 21
- 238000002649 immunization Methods 0.000 description 20
- 238000002360 preparation method Methods 0.000 description 20
- 239000006228 supernatant Substances 0.000 description 20
- 210000004408 hybridoma Anatomy 0.000 description 19
- 239000000523 sample Substances 0.000 description 18
- 108091003079 Bovine Serum Albumin Proteins 0.000 description 17
- 150000001413 amino acids Chemical class 0.000 description 16
- 238000010790 dilution Methods 0.000 description 16
- 239000012895 dilution Substances 0.000 description 16
- 239000000499 gel Substances 0.000 description 16
- 229940024606 amino acid Drugs 0.000 description 13
- 235000001014 amino acid Nutrition 0.000 description 13
- 108010047620 Phytohemagglutinins Proteins 0.000 description 12
- 229940098773 bovine serum albumin Drugs 0.000 description 12
- 229940088598 enzyme Drugs 0.000 description 12
- 239000000463 material Substances 0.000 description 12
- 230000001885 phytohemagglutinin Effects 0.000 description 12
- 239000007790 solid phase Substances 0.000 description 12
- 230000009257 reactivity Effects 0.000 description 11
- 241000699670 Mus sp. Species 0.000 description 10
- 125000000151 cysteine group Chemical group N[C@@H](CS)C(=O)* 0.000 description 10
- 210000004698 lymphocyte Anatomy 0.000 description 10
- 238000012360 testing method Methods 0.000 description 10
- 108010001857 Cell Surface Receptors Proteins 0.000 description 9
- 108090001090 Lectins Proteins 0.000 description 9
- 102000004856 Lectins Human genes 0.000 description 9
- 241000699666 Mus <mouse, genus> Species 0.000 description 9
- 238000011161 development Methods 0.000 description 9
- 230000018109 developmental process Effects 0.000 description 9
- 239000002523 lectin Substances 0.000 description 9
- 102000006240 membrane receptors Human genes 0.000 description 9
- 210000005105 peripheral blood lymphocyte Anatomy 0.000 description 9
- 239000000243 solution Substances 0.000 description 9
- XLYOFNOQVPJJNP-UHFFFAOYSA-N water Chemical compound O XLYOFNOQVPJJNP-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 9
- 108010001336 Horseradish Peroxidase Proteins 0.000 description 8
- MHAJPDPJQMAIIY-UHFFFAOYSA-N Hydrogen peroxide Chemical compound OO MHAJPDPJQMAIIY-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 8
- LOKCTEFSRHRXRJ-UHFFFAOYSA-I dipotassium trisodium dihydrogen phosphate hydrogen phosphate dichloride Chemical compound P(=O)(O)(O)[O-].[K+].P(=O)(O)([O-])[O-].[Na+].[Na+].[Cl-].[K+].[Cl-].[Na+] LOKCTEFSRHRXRJ-UHFFFAOYSA-I 0.000 description 8
- 201000010099 disease Diseases 0.000 description 8
- 208000037265 diseases, disorders, signs and symptoms Diseases 0.000 description 8
- 230000003993 interaction Effects 0.000 description 8
- 239000003226 mitogen Substances 0.000 description 8
- 239000002953 phosphate buffered saline Substances 0.000 description 8
- 229920000936 Agarose Polymers 0.000 description 7
- 241000276498 Pollachius virens Species 0.000 description 7
- 239000004952 Polyamide Substances 0.000 description 7
- 239000000872 buffer Substances 0.000 description 7
- 230000000521 hyperimmunizing effect Effects 0.000 description 7
- 230000001965 increasing effect Effects 0.000 description 7
- 229920002647 polyamide Polymers 0.000 description 7
- 238000000746 purification Methods 0.000 description 7
- 238000006467 substitution reaction Methods 0.000 description 7
- 241000283707 Capra Species 0.000 description 6
- XUJNEKJLAYXESH-REOHCLBHSA-N L-Cysteine Chemical compound SC[C@H](N)C(O)=O XUJNEKJLAYXESH-REOHCLBHSA-N 0.000 description 6
- CKLJMWTZIZZHCS-REOHCLBHSA-N L-aspartic acid Chemical compound OC(=O)[C@@H](N)CC(O)=O CKLJMWTZIZZHCS-REOHCLBHSA-N 0.000 description 6
- OUYCCCASQSFEME-QMMMGPOBSA-N L-tyrosine Chemical compound OC(=O)[C@@H](N)CC1=CC=C(O)C=C1 OUYCCCASQSFEME-QMMMGPOBSA-N 0.000 description 6
- 102000008072 Lymphokines Human genes 0.000 description 6
- 108010074338 Lymphokines Proteins 0.000 description 6
- 239000012228 culture supernatant Substances 0.000 description 6
- XUJNEKJLAYXESH-UHFFFAOYSA-N cysteine Natural products SCC(N)C(O)=O XUJNEKJLAYXESH-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 6
- 235000018417 cysteine Nutrition 0.000 description 6
- 238000001262 western blot Methods 0.000 description 6
- 108060003951 Immunoglobulin Proteins 0.000 description 5
- WHUUTDBJXJRKMK-VKHMYHEASA-N L-glutamic acid Chemical compound OC(=O)[C@@H](N)CCC(O)=O WHUUTDBJXJRKMK-VKHMYHEASA-N 0.000 description 5
- ROHFNLRQFUQHCH-YFKPBYRVSA-N L-leucine Chemical compound CC(C)C[C@H](N)C(O)=O ROHFNLRQFUQHCH-YFKPBYRVSA-N 0.000 description 5
- KDXKERNSBIXSRK-YFKPBYRVSA-N L-lysine Chemical compound NCCCC[C@H](N)C(O)=O KDXKERNSBIXSRK-YFKPBYRVSA-N 0.000 description 5
- AYFVYJQAPQTCCC-GBXIJSLDSA-N L-threonine Chemical compound C[C@@H](O)[C@H](N)C(O)=O AYFVYJQAPQTCCC-GBXIJSLDSA-N 0.000 description 5
- 230000003302 anti-idiotype Effects 0.000 description 5
- 238000003556 assay Methods 0.000 description 5
- 210000003719 b-lymphocyte Anatomy 0.000 description 5
- 239000000969 carrier Substances 0.000 description 5
- 238000004587 chromatography analysis Methods 0.000 description 5
- 230000007423 decrease Effects 0.000 description 5
- 239000012894 fetal calf serum Substances 0.000 description 5
- MHMNJMPURVTYEJ-UHFFFAOYSA-N fluorescein-5-isothiocyanate Chemical compound O1C(=O)C2=CC(N=C=S)=CC=C2C21C1=CC=C(O)C=C1OC1=CC(O)=CC=C21 MHMNJMPURVTYEJ-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 5
- 102000018358 immunoglobulin Human genes 0.000 description 5
- 238000002347 injection Methods 0.000 description 5
- 239000007924 injection Substances 0.000 description 5
- 238000011081 inoculation Methods 0.000 description 5
- 230000004073 interleukin-2 production Effects 0.000 description 5
- 238000001155 isoelectric focusing Methods 0.000 description 5
- 210000002540 macrophage Anatomy 0.000 description 5
- 230000004048 modification Effects 0.000 description 5
- 238000012986 modification Methods 0.000 description 5
- PHEDXBVPIONUQT-RGYGYFBISA-N phorbol 13-acetate 12-myristate Chemical compound C([C@]1(O)C(=O)C(C)=C[C@H]1[C@@]1(O)[C@H](C)[C@H]2OC(=O)CCCCCCCCCCCCC)C(CO)=C[C@H]1[C@H]1[C@]2(OC(C)=O)C1(C)C PHEDXBVPIONUQT-RGYGYFBISA-N 0.000 description 5
- 108010086662 phytohemagglutinin-M Proteins 0.000 description 5
- 238000000926 separation method Methods 0.000 description 5
- 238000005406 washing Methods 0.000 description 5
- LLXVXPPXELIDGQ-UHFFFAOYSA-N (2,5-dioxopyrrolidin-1-yl) 3-(2,5-dioxopyrrol-1-yl)benzoate Chemical compound C=1C=CC(N2C(C=CC2=O)=O)=CC=1C(=O)ON1C(=O)CCC1=O LLXVXPPXELIDGQ-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 4
- MTCFGRXMJLQNBG-REOHCLBHSA-N (2S)-2-Amino-3-hydroxypropansäure Chemical compound OC[C@H](N)C(O)=O MTCFGRXMJLQNBG-REOHCLBHSA-N 0.000 description 4
- HZAXFHJVJLSVMW-UHFFFAOYSA-N 2-Aminoethan-1-ol Chemical compound NCCO HZAXFHJVJLSVMW-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 4
- 206010003445 Ascites Diseases 0.000 description 4
- 108010062580 Concanavalin A Proteins 0.000 description 4
- SXRSQZLOMIGNAQ-UHFFFAOYSA-N Glutaraldehyde Chemical compound O=CCCCC=O SXRSQZLOMIGNAQ-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 4
- DHMQDGOQFOQNFH-UHFFFAOYSA-N Glycine Chemical compound NCC(O)=O DHMQDGOQFOQNFH-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 4
- 108091006905 Human Serum Albumin Proteins 0.000 description 4
- 102000008100 Human Serum Albumin Human genes 0.000 description 4
- ODKSFYDXXFIFQN-BYPYZUCNSA-N L-arginine Chemical compound OC(=O)[C@@H](N)CCCN=C(N)N ODKSFYDXXFIFQN-BYPYZUCNSA-N 0.000 description 4
- DCXYFEDJOCDNAF-REOHCLBHSA-N L-asparagine Chemical compound OC(=O)[C@@H](N)CC(N)=O DCXYFEDJOCDNAF-REOHCLBHSA-N 0.000 description 4
- COLNVLDHVKWLRT-QMMMGPOBSA-N L-phenylalanine Chemical compound OC(=O)[C@@H](N)CC1=CC=CC=C1 COLNVLDHVKWLRT-QMMMGPOBSA-N 0.000 description 4
- 206010028980 Neoplasm Diseases 0.000 description 4
- FAPWRFPIFSIZLT-UHFFFAOYSA-M Sodium chloride Chemical compound [Na+].[Cl-] FAPWRFPIFSIZLT-UHFFFAOYSA-M 0.000 description 4
- DBMJMQXJHONAFJ-UHFFFAOYSA-M Sodium laurylsulphate Chemical compound [Na+].CCCCCCCCCCCCOS([O-])(=O)=O DBMJMQXJHONAFJ-UHFFFAOYSA-M 0.000 description 4
- 230000008901 benefit Effects 0.000 description 4
- 238000005119 centrifugation Methods 0.000 description 4
- 238000003776 cleavage reaction Methods 0.000 description 4
- 230000007547 defect Effects 0.000 description 4
- 210000003743 erythrocyte Anatomy 0.000 description 4
- 239000012530 fluid Substances 0.000 description 4
- 239000001963 growth medium Substances 0.000 description 4
- 230000008105 immune reaction Effects 0.000 description 4
- 230000028993 immune response Effects 0.000 description 4
- 238000003018 immunoassay Methods 0.000 description 4
- 238000000338 in vitro Methods 0.000 description 4
- 230000005764 inhibitory process Effects 0.000 description 4
- 238000011160 research Methods 0.000 description 4
- 230000007017 scission Effects 0.000 description 4
- 210000001519 tissue Anatomy 0.000 description 4
- DGVVWUTYPXICAM-UHFFFAOYSA-N β‐Mercaptoethanol Chemical compound OCCS DGVVWUTYPXICAM-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 4
- 108020004635 Complementary DNA Proteins 0.000 description 3
- 229920002307 Dextran Polymers 0.000 description 3
- 108010015776 Glucose oxidase Proteins 0.000 description 3
- 239000004366 Glucose oxidase Substances 0.000 description 3
- WHUUTDBJXJRKMK-UHFFFAOYSA-N Glutamic acid Natural products OC(=O)C(N)CCC(O)=O WHUUTDBJXJRKMK-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 3
- 241000282412 Homo Species 0.000 description 3
- 206010061598 Immunodeficiency Diseases 0.000 description 3
- 208000029462 Immunodeficiency disease Diseases 0.000 description 3
- 102000000589 Interleukin-1 Human genes 0.000 description 3
- 108010002352 Interleukin-1 Proteins 0.000 description 3
- AGPKZVBTJJNPAG-WHFBIAKZSA-N L-isoleucine Chemical compound CC[C@H](C)[C@H](N)C(O)=O AGPKZVBTJJNPAG-WHFBIAKZSA-N 0.000 description 3
- KDXKERNSBIXSRK-UHFFFAOYSA-N Lysine Natural products NCCCCC(N)C(O)=O KDXKERNSBIXSRK-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 3
- LSDPWZHWYPCBBB-UHFFFAOYSA-N Methanethiol Chemical compound SC LSDPWZHWYPCBBB-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 3
- OKKJLVBELUTLKV-UHFFFAOYSA-N Methanol Chemical compound OC OKKJLVBELUTLKV-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 3
- 206010035226 Plasma cell myeloma Diseases 0.000 description 3
- 239000012980 RPMI-1640 medium Substances 0.000 description 3
- JQYMGXZJTCOARG-UHFFFAOYSA-N Reactive blue 2 Chemical compound C1=2C(=O)C3=CC=CC=C3C(=O)C=2C(N)=C(S(O)(=O)=O)C=C1NC(C=C1S(O)(=O)=O)=CC=C1NC(N=1)=NC(Cl)=NC=1NC1=CC=CC(S(O)(=O)=O)=C1 JQYMGXZJTCOARG-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 3
- 238000004166 bioassay Methods 0.000 description 3
- 239000013060 biological fluid Substances 0.000 description 3
- 238000010804 cDNA synthesis Methods 0.000 description 3
- 230000001413 cellular effect Effects 0.000 description 3
- 230000006957 competitive inhibition Effects 0.000 description 3
- 239000002299 complementary DNA Substances 0.000 description 3
- 230000008878 coupling Effects 0.000 description 3
- 238000010168 coupling process Methods 0.000 description 3
- 238000005859 coupling reaction Methods 0.000 description 3
- 210000001151 cytotoxic T lymphocyte Anatomy 0.000 description 3
- 230000001419 dependent effect Effects 0.000 description 3
- 238000003745 diagnosis Methods 0.000 description 3
- 239000012636 effector Substances 0.000 description 3
- 229940116332 glucose oxidase Drugs 0.000 description 3
- 235000019420 glucose oxidase Nutrition 0.000 description 3
- 239000007973 glycine-HCl buffer Substances 0.000 description 3
- 208000002672 hepatitis B Diseases 0.000 description 3
- 210000005104 human peripheral blood lymphocyte Anatomy 0.000 description 3
- 230000007813 immunodeficiency Effects 0.000 description 3
- 238000010166 immunofluorescence Methods 0.000 description 3
- 230000005847 immunogenicity Effects 0.000 description 3
- 238000001727 in vivo Methods 0.000 description 3
- 230000000670 limiting effect Effects 0.000 description 3
- 201000000050 myeloid neoplasm Diseases 0.000 description 3
- 230000009871 nonspecific binding Effects 0.000 description 3
- 239000012071 phase Substances 0.000 description 3
- 238000003127 radioimmunoassay Methods 0.000 description 3
- 230000004044 response Effects 0.000 description 3
- 230000028327 secretion Effects 0.000 description 3
- 239000011780 sodium chloride Substances 0.000 description 3
- 239000011550 stock solution Substances 0.000 description 3
- 239000000126 substance Substances 0.000 description 3
- 238000003786 synthesis reaction Methods 0.000 description 3
- 201000000596 systemic lupus erythematosus Diseases 0.000 description 3
- 210000001541 thymus gland Anatomy 0.000 description 3
- 229960004441 tyrosine Drugs 0.000 description 3
- LMDZBCPBFSXMTL-UHFFFAOYSA-N 1-ethyl-3-(3-dimethylaminopropyl)carbodiimide Chemical compound CCN=C=NCCCN(C)C LMDZBCPBFSXMTL-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 2
- JKMHFZQWWAIEOD-UHFFFAOYSA-N 2-[4-(2-hydroxyethyl)piperazin-1-yl]ethanesulfonic acid Chemical compound OCC[NH+]1CCN(CCS([O-])(=O)=O)CC1 JKMHFZQWWAIEOD-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 2
- DVLFYONBTKHTER-UHFFFAOYSA-N 3-(N-morpholino)propanesulfonic acid Chemical compound OS(=O)(=O)CCCN1CCOCC1 DVLFYONBTKHTER-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 2
- 208000030507 AIDS Diseases 0.000 description 2
- 102000009027 Albumins Human genes 0.000 description 2
- 108010088751 Albumins Proteins 0.000 description 2
- NLXLAEXVIDQMFP-UHFFFAOYSA-N Ammonia chloride Chemical compound [NH4+].[Cl-] NLXLAEXVIDQMFP-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 2
- ATRRKUHOCOJYRX-UHFFFAOYSA-N Ammonium bicarbonate Chemical compound [NH4+].OC([O-])=O ATRRKUHOCOJYRX-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 2
- 229910000013 Ammonium bicarbonate Inorganic materials 0.000 description 2
- 244000045232 Canavalia ensiformis Species 0.000 description 2
- 235000010520 Canavalia ensiformis Nutrition 0.000 description 2
- CURLTUGMZLYLDI-UHFFFAOYSA-N Carbon dioxide Chemical compound O=C=O CURLTUGMZLYLDI-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 2
- WHUUTDBJXJRKMK-GSVOUGTGSA-N D-glutamic acid Chemical compound OC(=O)[C@H](N)CCC(O)=O WHUUTDBJXJRKMK-GSVOUGTGSA-N 0.000 description 2
- 229930182847 D-glutamic acid Natural products 0.000 description 2
- 241000710198 Foot-and-mouth disease virus Species 0.000 description 2
- WQZGKKKJIJFFOK-GASJEMHNSA-N Glucose Natural products OC[C@H]1OC(O)[C@H](O)[C@@H](O)[C@@H]1O WQZGKKKJIJFFOK-GASJEMHNSA-N 0.000 description 2
- 241000700721 Hepatitis B virus Species 0.000 description 2
- HNDVDQJCIGZPNO-YFKPBYRVSA-N L-histidine Chemical compound OC(=O)[C@@H](N)CC1=CN=CN1 HNDVDQJCIGZPNO-YFKPBYRVSA-N 0.000 description 2
- FFEARJCKVFRZRR-BYPYZUCNSA-N L-methionine Chemical compound CSCC[C@H](N)C(O)=O FFEARJCKVFRZRR-BYPYZUCNSA-N 0.000 description 2
- QIVBCDIJIAJPQS-VIFPVBQESA-N L-tryptophane Chemical compound C1=CC=C2C(C[C@H](N)C(O)=O)=CNC2=C1 QIVBCDIJIAJPQS-VIFPVBQESA-N 0.000 description 2
- KZSNJWFQEVHDMF-BYPYZUCNSA-N L-valine Chemical compound CC(C)[C@H](N)C(O)=O KZSNJWFQEVHDMF-BYPYZUCNSA-N 0.000 description 2
- 239000007993 MOPS buffer Substances 0.000 description 2
- 241001494479 Pecora Species 0.000 description 2
- 244000046052 Phaseolus vulgaris Species 0.000 description 2
- 108091000080 Phosphotransferase Proteins 0.000 description 2
- QAOWNCQODCNURD-UHFFFAOYSA-N Sulfuric acid Chemical compound OS(O)(=O)=O QAOWNCQODCNURD-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 2
- IQFYYKKMVGJFEH-XLPZGREQSA-N Thymidine Chemical compound O=C1NC(=O)C(C)=CN1[C@@H]1O[C@H](CO)[C@@H](O)C1 IQFYYKKMVGJFEH-XLPZGREQSA-N 0.000 description 2
- DRTQHJPVMGBUCF-XVFCMESISA-N Uridine Chemical compound O[C@@H]1[C@H](O)[C@@H](CO)O[C@H]1N1C(=O)NC(=O)C=C1 DRTQHJPVMGBUCF-XVFCMESISA-N 0.000 description 2
- KZSNJWFQEVHDMF-UHFFFAOYSA-N Valine Chemical compound CC(C)C(N)C(O)=O KZSNJWFQEVHDMF-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 2
- SXEHKFHPFVVDIR-UHFFFAOYSA-N [4-(4-hydrazinylphenyl)phenyl]hydrazine Chemical compound C1=CC(NN)=CC=C1C1=CC=C(NN)C=C1 SXEHKFHPFVVDIR-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 2
- 239000011149 active material Substances 0.000 description 2
- 238000001261 affinity purification Methods 0.000 description 2
- 235000012538 ammonium bicarbonate Nutrition 0.000 description 2
- 239000001099 ammonium carbonate Substances 0.000 description 2
- 238000004458 analytical method Methods 0.000 description 2
- 230000005875 antibody response Effects 0.000 description 2
- 210000000628 antibody-producing cell Anatomy 0.000 description 2
- 239000012736 aqueous medium Substances 0.000 description 2
- 238000011717 athymic nude mouse Methods 0.000 description 2
- 239000011324 bead Substances 0.000 description 2
- 210000003969 blast cell Anatomy 0.000 description 2
- 230000000903 blocking effect Effects 0.000 description 2
- 210000004369 blood Anatomy 0.000 description 2
- 239000008280 blood Substances 0.000 description 2
- 239000006285 cell suspension Substances 0.000 description 2
- 238000012258 culturing Methods 0.000 description 2
- 210000000805 cytoplasm Anatomy 0.000 description 2
- 238000012303 cytoplasmic staining Methods 0.000 description 2
- 230000007812 deficiency Effects 0.000 description 2
- 230000004069 differentiation Effects 0.000 description 2
- 239000000975 dye Substances 0.000 description 2
- 230000002255 enzymatic effect Effects 0.000 description 2
- -1 ethanolamine or Tris Chemical class 0.000 description 2
- 239000012847 fine chemical Substances 0.000 description 2
- 239000007850 fluorescent dye Substances 0.000 description 2
- 239000012634 fragment Substances 0.000 description 2
- 230000006870 function Effects 0.000 description 2
- 239000011521 glass Substances 0.000 description 2
- 239000008103 glucose Substances 0.000 description 2
- 238000000227 grinding Methods 0.000 description 2
- 210000004201 immune sera Anatomy 0.000 description 2
- 229940042743 immune sera Drugs 0.000 description 2
- 210000000987 immune system Anatomy 0.000 description 2
- 230000000984 immunochemical effect Effects 0.000 description 2
- 229940072221 immunoglobulins Drugs 0.000 description 2
- 230000001024 immunotherapeutic effect Effects 0.000 description 2
- NOESYZHRGYRDHS-UHFFFAOYSA-N insulin Chemical compound N1C(=O)C(NC(=O)C(CCC(N)=O)NC(=O)C(CCC(O)=O)NC(=O)C(C(C)C)NC(=O)C(NC(=O)CN)C(C)CC)CSSCC(C(NC(CO)C(=O)NC(CC(C)C)C(=O)NC(CC=2C=CC(O)=CC=2)C(=O)NC(CCC(N)=O)C(=O)NC(CC(C)C)C(=O)NC(CCC(O)=O)C(=O)NC(CC(N)=O)C(=O)NC(CC=2C=CC(O)=CC=2)C(=O)NC(CSSCC(NC(=O)C(C(C)C)NC(=O)C(CC(C)C)NC(=O)C(CC=2C=CC(O)=CC=2)NC(=O)C(CC(C)C)NC(=O)C(C)NC(=O)C(CCC(O)=O)NC(=O)C(C(C)C)NC(=O)C(CC(C)C)NC(=O)C(CC=2NC=NC=2)NC(=O)C(CO)NC(=O)CNC2=O)C(=O)NCC(=O)NC(CCC(O)=O)C(=O)NC(CCCNC(N)=N)C(=O)NCC(=O)NC(CC=3C=CC=CC=3)C(=O)NC(CC=3C=CC=CC=3)C(=O)NC(CC=3C=CC(O)=CC=3)C(=O)NC(C(C)O)C(=O)N3C(CCC3)C(=O)NC(CCCCN)C(=O)NC(C)C(O)=O)C(=O)NC(CC(N)=O)C(O)=O)=O)NC(=O)C(C(C)CC)NC(=O)C(CO)NC(=O)C(C(C)O)NC(=O)C1CSSCC2NC(=O)C(CC(C)C)NC(=O)C(NC(=O)C(CCC(N)=O)NC(=O)C(CC(N)=O)NC(=O)C(NC(=O)C(N)CC=1C=CC=CC=1)C(C)C)CC1=CN=CN1 NOESYZHRGYRDHS-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 2
- 229960003136 leucine Drugs 0.000 description 2
- 239000003446 ligand Substances 0.000 description 2
- 230000036210 malignancy Effects 0.000 description 2
- 239000002609 medium Substances 0.000 description 2
- 239000012528 membrane Substances 0.000 description 2
- 229960004452 methionine Drugs 0.000 description 2
- 238000012544 monitoring process Methods 0.000 description 2
- 230000003647 oxidation Effects 0.000 description 2
- 238000007254 oxidation reaction Methods 0.000 description 2
- 102000020233 phosphotransferase Human genes 0.000 description 2
- 229920001308 poly(aminoacid) Polymers 0.000 description 2
- 229920002401 polyacrylamide Polymers 0.000 description 2
- 238000011533 pre-incubation Methods 0.000 description 2
- 239000000047 product Substances 0.000 description 2
- 230000002829 reductive effect Effects 0.000 description 2
- 239000011347 resin Substances 0.000 description 2
- 229920005989 resin Polymers 0.000 description 2
- 238000002415 sodium dodecyl sulfate polyacrylamide gel electrophoresis Methods 0.000 description 2
- 238000010532 solid phase synthesis reaction Methods 0.000 description 2
- 230000009870 specific binding Effects 0.000 description 2
- 238000001228 spectrum Methods 0.000 description 2
- 210000004989 spleen cell Anatomy 0.000 description 2
- 238000010186 staining Methods 0.000 description 2
- 238000010561 standard procedure Methods 0.000 description 2
- 235000000346 sugar Nutrition 0.000 description 2
- 230000002194 synthesizing effect Effects 0.000 description 2
- 230000001225 therapeutic effect Effects 0.000 description 2
- 229940104230 thymidine Drugs 0.000 description 2
- LENZDBCJOHFCAS-UHFFFAOYSA-N tris Chemical compound OCC(N)(CO)CO LENZDBCJOHFCAS-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 2
- OUYCCCASQSFEME-UHFFFAOYSA-N tyrosine Natural products OC(=O)C(N)CC1=CC=C(O)C=C1 OUYCCCASQSFEME-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 2
- 108091032973 (ribonucleotides)n+m Proteins 0.000 description 1
- GEYOCULIXLDCMW-UHFFFAOYSA-N 1,2-phenylenediamine Chemical compound NC1=CC=CC=C1N GEYOCULIXLDCMW-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 1
- IQFYYKKMVGJFEH-OFKYTIFKSA-N 1-[(2r,4s,5r)-4-hydroxy-5-(tritiooxymethyl)oxolan-2-yl]-5-methylpyrimidine-2,4-dione Chemical compound C1[C@H](O)[C@@H](CO[3H])O[C@H]1N1C(=O)NC(=O)C(C)=C1 IQFYYKKMVGJFEH-OFKYTIFKSA-N 0.000 description 1
- PNDPGZBMCMUPRI-HVTJNCQCSA-N 10043-66-0 Chemical compound [131I][131I] PNDPGZBMCMUPRI-HVTJNCQCSA-N 0.000 description 1
- OBYNJKLOYWCXEP-UHFFFAOYSA-N 2-[3-(dimethylamino)-6-dimethylazaniumylidenexanthen-9-yl]-4-isothiocyanatobenzoate Chemical compound C=12C=CC(=[N+](C)C)C=C2OC2=CC(N(C)C)=CC=C2C=1C1=CC(N=C=S)=CC=C1C([O-])=O OBYNJKLOYWCXEP-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 1
- QKNYBSVHEMOAJP-UHFFFAOYSA-N 2-amino-2-(hydroxymethyl)propane-1,3-diol;hydron;chloride Chemical compound Cl.OCC(N)(CO)CO QKNYBSVHEMOAJP-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 1
- IVLXQGJVBGMLRR-UHFFFAOYSA-N 2-aminoacetic acid;hydron;chloride Chemical compound Cl.NCC(O)=O IVLXQGJVBGMLRR-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 1
- GHCZTIFQWKKGSB-UHFFFAOYSA-N 2-hydroxypropane-1,2,3-tricarboxylic acid;phosphoric acid Chemical compound OP(O)(O)=O.OC(=O)CC(O)(C(O)=O)CC(O)=O GHCZTIFQWKKGSB-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 1
- FPQQSJJWHUJYPU-UHFFFAOYSA-N 3-(dimethylamino)propyliminomethylidene-ethylazanium;chloride Chemical compound Cl.CCN=C=NCCCN(C)C FPQQSJJWHUJYPU-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 1
- XZIIFPSPUDAGJM-UHFFFAOYSA-N 6-chloro-2-n,2-n-diethylpyrimidine-2,4-diamine Chemical compound CCN(CC)C1=NC(N)=CC(Cl)=N1 XZIIFPSPUDAGJM-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 1
- QGZKDVFQNNGYKY-OUBTZVSYSA-N Ammonia-15N Chemical compound [15NH3] QGZKDVFQNNGYKY-OUBTZVSYSA-N 0.000 description 1
- 208000023275 Autoimmune disease Diseases 0.000 description 1
- 238000011725 BALB/c mouse Methods 0.000 description 1
- DWRXFEITVBNRMK-UHFFFAOYSA-N Beta-D-1-Arabinofuranosylthymine Natural products O=C1NC(=O)C(C)=CN1C1C(O)C(O)C(CO)O1 DWRXFEITVBNRMK-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 1
- OKTJSMMVPCPJKN-NJFSPNSNSA-N Carbon-14 Chemical compound [14C] OKTJSMMVPCPJKN-NJFSPNSNSA-N 0.000 description 1
- CKLJMWTZIZZHCS-UHFFFAOYSA-N D-OH-Asp Natural products OC(=O)C(N)CC(O)=O CKLJMWTZIZZHCS-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 1
- QNAYBMKLOCPYGJ-UHFFFAOYSA-N D-alpha-Ala Natural products CC([NH3+])C([O-])=O QNAYBMKLOCPYGJ-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 1
- 108020004414 DNA Proteins 0.000 description 1
- 238000003072 Ellman's test Methods 0.000 description 1
- 241000283073 Equus caballus Species 0.000 description 1
- PXGOKWXKJXAPGV-UHFFFAOYSA-N Fluorine Chemical compound FF PXGOKWXKJXAPGV-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 1
- 208000007212 Foot-and-Mouth Disease Diseases 0.000 description 1
- CEAZRRDELHUEMR-URQXQFDESA-N Gentamicin Chemical compound O1[C@H](C(C)NC)CC[C@@H](N)[C@H]1O[C@H]1[C@H](O)[C@@H](O[C@@H]2[C@@H]([C@@H](NC)[C@@](C)(O)CO2)O)[C@H](N)C[C@@H]1N CEAZRRDELHUEMR-URQXQFDESA-N 0.000 description 1
- 229930182566 Gentamicin Natural products 0.000 description 1
- GJAARPKBDFKHFS-UHFFFAOYSA-N Gerin Natural products COC(=O)C(=C)C1CC2C(=C)C(=O)C=CC2(C)CC1OC(=O)C GJAARPKBDFKHFS-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 1
- 239000004471 Glycine Substances 0.000 description 1
- 108090000288 Glycoproteins Proteins 0.000 description 1
- 102000003886 Glycoproteins Human genes 0.000 description 1
- 239000007995 HEPES buffer Substances 0.000 description 1
- 102000004877 Insulin Human genes 0.000 description 1
- 108090001061 Insulin Proteins 0.000 description 1
- 102000015696 Interleukins Human genes 0.000 description 1
- 108010063738 Interleukins Proteins 0.000 description 1
- QNAYBMKLOCPYGJ-UWTATZPHSA-N L-Alanine Natural products C[C@@H](N)C(O)=O QNAYBMKLOCPYGJ-UWTATZPHSA-N 0.000 description 1
- CKLJMWTZIZZHCS-UWTATZPHSA-N L-Aspartic acid Natural products OC(=O)[C@H](N)CC(O)=O CKLJMWTZIZZHCS-UWTATZPHSA-N 0.000 description 1
- 235000019766 L-Lysine Nutrition 0.000 description 1
- FFEARJCKVFRZRR-UHFFFAOYSA-N L-Methionine Natural products CSCCC(N)C(O)=O FFEARJCKVFRZRR-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 1
- ONIBWKKTOPOVIA-BYPYZUCNSA-N L-Proline Chemical compound OC(=O)[C@@H]1CCCN1 ONIBWKKTOPOVIA-BYPYZUCNSA-N 0.000 description 1
- QNAYBMKLOCPYGJ-REOHCLBHSA-N L-alanine Chemical compound C[C@H](N)C(O)=O QNAYBMKLOCPYGJ-REOHCLBHSA-N 0.000 description 1
- 229930064664 L-arginine Natural products 0.000 description 1
- 235000014852 L-arginine Nutrition 0.000 description 1
- 239000004201 L-cysteine Substances 0.000 description 1
- 235000013878 L-cysteine Nutrition 0.000 description 1
- ZDXPYRJPNDTMRX-VKHMYHEASA-N L-glutamine Chemical compound OC(=O)[C@@H](N)CCC(N)=O ZDXPYRJPNDTMRX-VKHMYHEASA-N 0.000 description 1
- 229930182816 L-glutamine Natural products 0.000 description 1
- 229930182844 L-isoleucine Natural products 0.000 description 1
- 239000004395 L-leucine Substances 0.000 description 1
- 235000019454 L-leucine Nutrition 0.000 description 1
- 229930195722 L-methionine Natural products 0.000 description 1
- 229930182821 L-proline Natural products 0.000 description 1
- 125000000510 L-tryptophano group Chemical group [H]C1=C([H])C([H])=C2N([H])C([H])=C(C([H])([H])[C@@]([H])(C(O[H])=O)N([H])[*])C2=C1[H] 0.000 description 1
- ROHFNLRQFUQHCH-UHFFFAOYSA-N Leucine Natural products CC(C)CC(N)C(O)=O ROHFNLRQFUQHCH-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 1
- 239000004472 Lysine Substances 0.000 description 1
- 238000006845 Michael addition reaction Methods 0.000 description 1
- 238000006957 Michael reaction Methods 0.000 description 1
- 240000000249 Morus alba Species 0.000 description 1
- 235000008708 Morus alba Nutrition 0.000 description 1
- 241001529936 Murinae Species 0.000 description 1
- 102000005717 Myeloma Proteins Human genes 0.000 description 1
- 108010045503 Myeloma Proteins Proteins 0.000 description 1
- 108091007491 NSP3 Papain-like protease domains Proteins 0.000 description 1
- 239000000020 Nitrocellulose Substances 0.000 description 1
- 208000012868 Overgrowth Diseases 0.000 description 1
- 102000003992 Peroxidases Human genes 0.000 description 1
- 235000010627 Phaseolus vulgaris Nutrition 0.000 description 1
- 108010060806 Photosystem II Protein Complex Proteins 0.000 description 1
- 240000007643 Phytolacca americana Species 0.000 description 1
- 235000009074 Phytolacca americana Nutrition 0.000 description 1
- 229920003171 Poly (ethylene oxide) Polymers 0.000 description 1
- 208000031951 Primary immunodeficiency Diseases 0.000 description 1
- 101001043830 Rattus norvegicus Interleukin-2 Proteins 0.000 description 1
- 240000006831 Rubus chamaemorus Species 0.000 description 1
- 235000016554 Rubus chamaemorus Nutrition 0.000 description 1
- 101150001535 SRC gene Proteins 0.000 description 1
- 229920002684 Sepharose Polymers 0.000 description 1
- 238000012300 Sequence Analysis Methods 0.000 description 1
- 108010071390 Serum Albumin Proteins 0.000 description 1
- NINIDFKCEFEMDL-AKLPVKDBSA-N Sulfur-35 Chemical compound [35S] NINIDFKCEFEMDL-AKLPVKDBSA-N 0.000 description 1
- 230000024932 T cell mediated immunity Effects 0.000 description 1
- 208000000389 T-cell leukemia Diseases 0.000 description 1
- 208000028530 T-cell lymphoblastic leukemia/lymphoma Diseases 0.000 description 1
- 239000004473 Threonine Substances 0.000 description 1
- 102000004338 Transferrin Human genes 0.000 description 1
- 108090000901 Transferrin Proteins 0.000 description 1
- 239000007983 Tris buffer Substances 0.000 description 1
- YZCKVEUIGOORGS-NJFSPNSNSA-N Tritium Chemical compound [3H] YZCKVEUIGOORGS-NJFSPNSNSA-N 0.000 description 1
- 208000036142 Viral infection Diseases 0.000 description 1
- 241000700605 Viruses Species 0.000 description 1
- 230000005856 abnormality Effects 0.000 description 1
- 238000002835 absorbance Methods 0.000 description 1
- 239000002253 acid Substances 0.000 description 1
- 230000009471 action Effects 0.000 description 1
- 229960003767 alanine Drugs 0.000 description 1
- 230000000735 allogeneic effect Effects 0.000 description 1
- 150000001412 amines Chemical class 0.000 description 1
- 125000003277 amino group Chemical group 0.000 description 1
- 235000019270 ammonium chloride Nutrition 0.000 description 1
- 230000003321 amplification Effects 0.000 description 1
- 239000002246 antineoplastic agent Substances 0.000 description 1
- 239000007864 aqueous solution Substances 0.000 description 1
- 229960001230 asparagine Drugs 0.000 description 1
- 229960005261 aspartic acid Drugs 0.000 description 1
- 239000012298 atmosphere Substances 0.000 description 1
- QVGXLLKOCUKJST-UHFFFAOYSA-N atomic oxygen Chemical compound [O] QVGXLLKOCUKJST-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 1
- 230000001363 autoimmune Effects 0.000 description 1
- 238000000376 autoradiography Methods 0.000 description 1
- OHDRQQURAXLVGJ-HLVWOLMTSA-N azane;(2e)-3-ethyl-2-[(e)-(3-ethyl-6-sulfo-1,3-benzothiazol-2-ylidene)hydrazinylidene]-1,3-benzothiazole-6-sulfonic acid Chemical compound [NH4+].[NH4+].S/1C2=CC(S([O-])(=O)=O)=CC=C2N(CC)C\1=N/N=C1/SC2=CC(S([O-])(=O)=O)=CC=C2N1CC OHDRQQURAXLVGJ-HLVWOLMTSA-N 0.000 description 1
- 125000000051 benzyloxy group Chemical group [H]C1=C([H])C([H])=C(C([H])=C1[H])C([H])([H])O* 0.000 description 1
- IQFYYKKMVGJFEH-UHFFFAOYSA-N beta-L-thymidine Natural products O=C1NC(=O)C(C)=CN1C1OC(CO)C(O)C1 IQFYYKKMVGJFEH-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 1
- DRTQHJPVMGBUCF-PSQAKQOGSA-N beta-L-uridine Natural products O[C@H]1[C@@H](O)[C@H](CO)O[C@@H]1N1C(=O)NC(=O)C=C1 DRTQHJPVMGBUCF-PSQAKQOGSA-N 0.000 description 1
- 230000008827 biological function Effects 0.000 description 1
- 239000012472 biological sample Substances 0.000 description 1
- 238000010241 blood sampling Methods 0.000 description 1
- 230000037396 body weight Effects 0.000 description 1
- 210000001185 bone marrow Anatomy 0.000 description 1
- 210000004899 c-terminal region Anatomy 0.000 description 1
- 238000004364 calculation method Methods 0.000 description 1
- 201000011510 cancer Diseases 0.000 description 1
- 150000001718 carbodiimides Chemical class 0.000 description 1
- 150000001720 carbohydrates Chemical class 0.000 description 1
- 235000014633 carbohydrates Nutrition 0.000 description 1
- 239000001569 carbon dioxide Substances 0.000 description 1
- 229910002092 carbon dioxide Inorganic materials 0.000 description 1
- 238000004113 cell culture Methods 0.000 description 1
- 230000032823 cell division Effects 0.000 description 1
- 230000015861 cell surface binding Effects 0.000 description 1
- 239000007795 chemical reaction product Substances 0.000 description 1
- 238000012875 competitive assay Methods 0.000 description 1
- 230000009137 competitive binding Effects 0.000 description 1
- 230000002860 competitive effect Effects 0.000 description 1
- 230000009918 complex formation Effects 0.000 description 1
- 230000000536 complexating effect Effects 0.000 description 1
- 238000010668 complexation reaction Methods 0.000 description 1
- 239000000470 constituent Substances 0.000 description 1
- 230000009260 cross reactivity Effects 0.000 description 1
- ATDGTVJJHBUTRL-UHFFFAOYSA-N cyanogen bromide Chemical compound BrC#N ATDGTVJJHBUTRL-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 1
- 230000009089 cytolysis Effects 0.000 description 1
- 231100000433 cytotoxic Toxicity 0.000 description 1
- 229940127089 cytotoxic agent Drugs 0.000 description 1
- 230000001472 cytotoxic effect Effects 0.000 description 1
- 230000003247 decreasing effect Effects 0.000 description 1
- 238000004925 denaturation Methods 0.000 description 1
- 230000036425 denaturation Effects 0.000 description 1
- 238000001514 detection method Methods 0.000 description 1
- 238000000502 dialysis Methods 0.000 description 1
- BVTBRVFYZUCAKH-UHFFFAOYSA-L disodium selenite Chemical compound [Na+].[Na+].[O-][Se]([O-])=O BVTBRVFYZUCAKH-UHFFFAOYSA-L 0.000 description 1
- 238000010494 dissociation reaction Methods 0.000 description 1
- 230000005593 dissociations Effects 0.000 description 1
- 239000012153 distilled water Substances 0.000 description 1
- 238000001035 drying Methods 0.000 description 1
- 230000005684 electric field Effects 0.000 description 1
- 238000010828 elution Methods 0.000 description 1
- 239000002158 endotoxin Substances 0.000 description 1
- 238000005516 engineering process Methods 0.000 description 1
- 230000007717 exclusion Effects 0.000 description 1
- 230000001747 exhibiting effect Effects 0.000 description 1
- 238000001914 filtration Methods 0.000 description 1
- GNBHRKFJIUUOQI-UHFFFAOYSA-N fluorescein Chemical compound O1C(=O)C2=CC=CC=C2C21C1=CC=C(O)C=C1OC1=CC(O)=CC=C21 GNBHRKFJIUUOQI-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 1
- 238000000799 fluorescence microscopy Methods 0.000 description 1
- MKXKFYHWDHIYRV-UHFFFAOYSA-N flutamide Chemical compound CC(C)C(=O)NC1=CC=C([N+]([O-])=O)C(C(F)(F)F)=C1 MKXKFYHWDHIYRV-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 1
- 230000004927 fusion Effects 0.000 description 1
- 229960002989 glutamic acid Drugs 0.000 description 1
- 229960002449 glycine Drugs 0.000 description 1
- 229960001269 glycine hydrochloride Drugs 0.000 description 1
- 210000002443 helper t lymphocyte Anatomy 0.000 description 1
- 208000006454 hepatitis Diseases 0.000 description 1
- 231100000283 hepatitis Toxicity 0.000 description 1
- 229960002885 histidine Drugs 0.000 description 1
- 102000055277 human IL2 Human genes 0.000 description 1
- 230000028996 humoral immune response Effects 0.000 description 1
- 125000001165 hydrophobic group Chemical group 0.000 description 1
- 238000003125 immunofluorescent labeling Methods 0.000 description 1
- 230000016784 immunoglobulin production Effects 0.000 description 1
- 239000002955 immunomodulating agent Substances 0.000 description 1
- 239000012133 immunoprecipitate Substances 0.000 description 1
- 239000003547 immunosorbent Substances 0.000 description 1
- 238000011065 in-situ storage Methods 0.000 description 1
- 238000010348 incorporation Methods 0.000 description 1
- 230000001939 inductive effect Effects 0.000 description 1
- 230000002401 inhibitory effect Effects 0.000 description 1
- 229940125396 insulin Drugs 0.000 description 1
- 239000007927 intramuscular injection Substances 0.000 description 1
- 238000010255 intramuscular injection Methods 0.000 description 1
- 238000010253 intravenous injection Methods 0.000 description 1
- 238000011835 investigation Methods 0.000 description 1
- ZCYVEMRRCGMTRW-YPZZEJLDSA-N iodine-125 Chemical compound [125I] ZCYVEMRRCGMTRW-YPZZEJLDSA-N 0.000 description 1
- 229940044173 iodine-125 Drugs 0.000 description 1
- 125000003010 ionic group Chemical group 0.000 description 1
- 238000002955 isolation Methods 0.000 description 1
- 229960000310 isoleucine Drugs 0.000 description 1
- 235000021332 kidney beans Nutrition 0.000 description 1
- 230000021633 leukocyte mediated immunity Effects 0.000 description 1
- 229920006008 lipopolysaccharide Polymers 0.000 description 1
- 239000007788 liquid Substances 0.000 description 1
- 230000007774 longterm Effects 0.000 description 1
- 210000002751 lymph Anatomy 0.000 description 1
- 210000003810 lymphokine-activated killer cell Anatomy 0.000 description 1
- 229920002521 macromolecule Polymers 0.000 description 1
- 238000012423 maintenance Methods 0.000 description 1
- 230000035800 maturation Effects 0.000 description 1
- 230000007246 mechanism Effects 0.000 description 1
- 230000001404 mediated effect Effects 0.000 description 1
- 230000002297 mitogenic effect Effects 0.000 description 1
- 238000010369 molecular cloning Methods 0.000 description 1
- 210000000865 mononuclear phagocyte system Anatomy 0.000 description 1
- 230000035772 mutation Effects 0.000 description 1
- 210000000822 natural killer cell Anatomy 0.000 description 1
- FEMOMIGRRWSMCU-UHFFFAOYSA-N ninhydrin Chemical compound C1=CC=C2C(=O)C(O)(O)C(=O)C2=C1 FEMOMIGRRWSMCU-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 1
- 229920001220 nitrocellulos Polymers 0.000 description 1
- 238000003199 nucleic acid amplification method Methods 0.000 description 1
- 108020004707 nucleic acids Proteins 0.000 description 1
- 102000039446 nucleic acids Human genes 0.000 description 1
- 150000007523 nucleic acids Chemical class 0.000 description 1
- 239000002773 nucleotide Substances 0.000 description 1
- 125000003729 nucleotide group Chemical group 0.000 description 1
- 235000015097 nutrients Nutrition 0.000 description 1
- 229910052760 oxygen Inorganic materials 0.000 description 1
- 239000001301 oxygen Substances 0.000 description 1
- 108040007629 peroxidase activity proteins Proteins 0.000 description 1
- 229960005190 phenylalanine Drugs 0.000 description 1
- RGCLLPNLLBQHPF-HJWRWDBZSA-N phosphamidon Chemical compound CCN(CC)C(=O)C(\Cl)=C(/C)OP(=O)(OC)OC RGCLLPNLLBQHPF-HJWRWDBZSA-N 0.000 description 1
- 239000008363 phosphate buffer Substances 0.000 description 1
- OXNIZHLAWKMVMX-UHFFFAOYSA-N picric acid Chemical compound OC1=C([N+]([O-])=O)C=C([N+]([O-])=O)C=C1[N+]([O-])=O OXNIZHLAWKMVMX-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 1
- 239000004033 plastic Substances 0.000 description 1
- 229920003023 plastic Polymers 0.000 description 1
- 230000010287 polarization Effects 0.000 description 1
- 239000002244 precipitate Substances 0.000 description 1
- 239000002243 precursor Substances 0.000 description 1
- 238000012545 processing Methods 0.000 description 1
- 229960002429 proline Drugs 0.000 description 1
- 230000004952 protein activity Effects 0.000 description 1
- 238000000159 protein binding assay Methods 0.000 description 1
- 235000021251 pulses Nutrition 0.000 description 1
- KOUKXHPPRFNWPP-UHFFFAOYSA-N pyrazine-2,5-dicarboxylic acid;hydrate Chemical compound O.OC(=O)C1=CN=C(C(O)=O)C=N1 KOUKXHPPRFNWPP-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 1
- 238000011002 quantification Methods 0.000 description 1
- 238000012207 quantitative assay Methods 0.000 description 1
- 238000007347 radical substitution reaction Methods 0.000 description 1
- 239000000376 reactant Substances 0.000 description 1
- 238000011084 recovery Methods 0.000 description 1
- 238000000611 regression analysis Methods 0.000 description 1
- 230000001105 regulatory effect Effects 0.000 description 1
- 230000004043 responsiveness Effects 0.000 description 1
- 238000010187 selection method Methods 0.000 description 1
- 229960001153 serine Drugs 0.000 description 1
- 230000000405 serological effect Effects 0.000 description 1
- 229960001471 sodium selenite Drugs 0.000 description 1
- 235000015921 sodium selenite Nutrition 0.000 description 1
- 239000011781 sodium selenite Substances 0.000 description 1
- 229940035044 sorbitan monolaurate Drugs 0.000 description 1
- 108700026239 src Genes Proteins 0.000 description 1
- 230000000638 stimulation Effects 0.000 description 1
- 238000003756 stirring Methods 0.000 description 1
- 238000003860 storage Methods 0.000 description 1
- 125000001424 substituent group Chemical group 0.000 description 1
- 150000008163 sugars Chemical class 0.000 description 1
- 239000000725 suspension Substances 0.000 description 1
- 238000010998 test method Methods 0.000 description 1
- JGVWCANSWKRBCS-UHFFFAOYSA-N tetramethylrhodamine thiocyanate Chemical compound [Cl-].C=12C=CC(N(C)C)=CC2=[O+]C2=CC(N(C)C)=CC=C2C=1C1=CC=C(SC#N)C=C1C(O)=O JGVWCANSWKRBCS-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 1
- 238000002560 therapeutic procedure Methods 0.000 description 1
- 125000003396 thiol group Chemical group [H]S* 0.000 description 1
- 229960002898 threonine Drugs 0.000 description 1
- 238000012090 tissue culture technique Methods 0.000 description 1
- 238000007483 tonsillectomy Methods 0.000 description 1
- 239000012581 transferrin Substances 0.000 description 1
- 230000001131 transforming effect Effects 0.000 description 1
- 229960004799 tryptophan Drugs 0.000 description 1
- 238000000108 ultra-filtration Methods 0.000 description 1
- DRTQHJPVMGBUCF-UHFFFAOYSA-N uracil arabinoside Natural products OC1C(O)C(CO)OC1N1C(=O)NC(=O)C=C1 DRTQHJPVMGBUCF-UHFFFAOYSA-N 0.000 description 1
- 229940045145 uridine Drugs 0.000 description 1
- 229960004295 valine Drugs 0.000 description 1
- 230000009385 viral infection Effects 0.000 description 1
- 230000003612 virological effect Effects 0.000 description 1
Classifications
-
- G—PHYSICS
- G01—MEASURING; TESTING
- G01N—INVESTIGATING OR ANALYSING MATERIALS BY DETERMINING THEIR CHEMICAL OR PHYSICAL PROPERTIES
- G01N33/00—Investigating or analysing materials by specific methods not covered by groups G01N1/00 - G01N31/00
- G01N33/48—Biological material, e.g. blood, urine; Haemocytometers
- G01N33/50—Chemical analysis of biological material, e.g. blood, urine; Testing involving biospecific ligand binding methods; Immunological testing
- G01N33/68—Chemical analysis of biological material, e.g. blood, urine; Testing involving biospecific ligand binding methods; Immunological testing involving proteins, peptides or amino acids
- G01N33/6863—Cytokines, i.e. immune system proteins modifying a biological response such as cell growth proliferation or differentiation, e.g. TNF, CNF, GM-CSF, lymphotoxin, MIF or their receptors
- G01N33/6869—Interleukin
-
- C—CHEMISTRY; METALLURGY
- C07—ORGANIC CHEMISTRY
- C07K—PEPTIDES
- C07K14/00—Peptides having more than 20 amino acids; Gastrins; Somatostatins; Melanotropins; Derivatives thereof
- C07K14/435—Peptides having more than 20 amino acids; Gastrins; Somatostatins; Melanotropins; Derivatives thereof from animals; from humans
- C07K14/52—Cytokines; Lymphokines; Interferons
- C07K14/54—Interleukins [IL]
- C07K14/55—IL-2
-
- C—CHEMISTRY; METALLURGY
- C07—ORGANIC CHEMISTRY
- C07K—PEPTIDES
- C07K16/00—Immunoglobulins [IGs], e.g. monoclonal or polyclonal antibodies
- C07K16/18—Immunoglobulins [IGs], e.g. monoclonal or polyclonal antibodies against material from animals or humans
- C07K16/24—Immunoglobulins [IGs], e.g. monoclonal or polyclonal antibodies against material from animals or humans against cytokines, lymphokines or interferons
- C07K16/244—Interleukins [IL]
- C07K16/246—IL-2
-
- C—CHEMISTRY; METALLURGY
- C07—ORGANIC CHEMISTRY
- C07K—PEPTIDES
- C07K2317/00—Immunoglobulins specific features
- C07K2317/30—Immunoglobulins specific features characterized by aspects of specificity or valency
- C07K2317/34—Identification of a linear epitope shorter than 20 amino acid residues or of a conformational epitope defined by amino acid residues
-
- Y—GENERAL TAGGING OF NEW TECHNOLOGICAL DEVELOPMENTS; GENERAL TAGGING OF CROSS-SECTIONAL TECHNOLOGIES SPANNING OVER SEVERAL SECTIONS OF THE IPC; TECHNICAL SUBJECTS COVERED BY FORMER USPC CROSS-REFERENCE ART COLLECTIONS [XRACs] AND DIGESTS
- Y10—TECHNICAL SUBJECTS COVERED BY FORMER USPC
- Y10S—TECHNICAL SUBJECTS COVERED BY FORMER USPC CROSS-REFERENCE ART COLLECTIONS [XRACs] AND DIGESTS
- Y10S435/00—Chemistry: molecular biology and microbiology
- Y10S435/81—Packaged device or kit
-
- Y—GENERAL TAGGING OF NEW TECHNOLOGICAL DEVELOPMENTS; GENERAL TAGGING OF CROSS-SECTIONAL TECHNOLOGIES SPANNING OVER SEVERAL SECTIONS OF THE IPC; TECHNICAL SUBJECTS COVERED BY FORMER USPC CROSS-REFERENCE ART COLLECTIONS [XRACs] AND DIGESTS
- Y10—TECHNICAL SUBJECTS COVERED BY FORMER USPC
- Y10S—TECHNICAL SUBJECTS COVERED BY FORMER USPC CROSS-REFERENCE ART COLLECTIONS [XRACs] AND DIGESTS
- Y10S435/00—Chemistry: molecular biology and microbiology
- Y10S435/975—Kit
-
- Y—GENERAL TAGGING OF NEW TECHNOLOGICAL DEVELOPMENTS; GENERAL TAGGING OF CROSS-SECTIONAL TECHNOLOGIES SPANNING OVER SEVERAL SECTIONS OF THE IPC; TECHNICAL SUBJECTS COVERED BY FORMER USPC CROSS-REFERENCE ART COLLECTIONS [XRACs] AND DIGESTS
- Y10—TECHNICAL SUBJECTS COVERED BY FORMER USPC
- Y10S—TECHNICAL SUBJECTS COVERED BY FORMER USPC CROSS-REFERENCE ART COLLECTIONS [XRACs] AND DIGESTS
- Y10S436/00—Chemistry: analytical and immunological testing
- Y10S436/807—Apparatus included in process claim, e.g. physical support structures
- Y10S436/808—Automated or kit
-
- Y—GENERAL TAGGING OF NEW TECHNOLOGICAL DEVELOPMENTS; GENERAL TAGGING OF CROSS-SECTIONAL TECHNOLOGIES SPANNING OVER SEVERAL SECTIONS OF THE IPC; TECHNICAL SUBJECTS COVERED BY FORMER USPC CROSS-REFERENCE ART COLLECTIONS [XRACs] AND DIGESTS
- Y10—TECHNICAL SUBJECTS COVERED BY FORMER USPC
- Y10S—TECHNICAL SUBJECTS COVERED BY FORMER USPC CROSS-REFERENCE ART COLLECTIONS [XRACs] AND DIGESTS
- Y10S436/00—Chemistry: analytical and immunological testing
- Y10S436/823—Immunogenic carrier or carrier per se
-
- Y—GENERAL TAGGING OF NEW TECHNOLOGICAL DEVELOPMENTS; GENERAL TAGGING OF CROSS-SECTIONAL TECHNOLOGIES SPANNING OVER SEVERAL SECTIONS OF THE IPC; TECHNICAL SUBJECTS COVERED BY FORMER USPC CROSS-REFERENCE ART COLLECTIONS [XRACs] AND DIGESTS
- Y10—TECHNICAL SUBJECTS COVERED BY FORMER USPC
- Y10S—TECHNICAL SUBJECTS COVERED BY FORMER USPC CROSS-REFERENCE ART COLLECTIONS [XRACs] AND DIGESTS
- Y10S930/00—Peptide or protein sequence
- Y10S930/01—Peptide or protein sequence
- Y10S930/14—Lymphokine; related peptides
- Y10S930/141—Interleukin
Landscapes
- Health & Medical Sciences (AREA)
- Life Sciences & Earth Sciences (AREA)
- Chemical & Material Sciences (AREA)
- Molecular Biology (AREA)
- Immunology (AREA)
- Organic Chemistry (AREA)
- Engineering & Computer Science (AREA)
- Biochemistry (AREA)
- General Health & Medical Sciences (AREA)
- Proteomics, Peptides & Aminoacids (AREA)
- Medicinal Chemistry (AREA)
- Cell Biology (AREA)
- Biomedical Technology (AREA)
- Biophysics (AREA)
- Urology & Nephrology (AREA)
- Genetics & Genomics (AREA)
- Hematology (AREA)
- Microbiology (AREA)
- Biotechnology (AREA)
- Toxicology (AREA)
- Zoology (AREA)
- Gastroenterology & Hepatology (AREA)
- Food Science & Technology (AREA)
- Physics & Mathematics (AREA)
- Analytical Chemistry (AREA)
- General Physics & Mathematics (AREA)
- Pathology (AREA)
- Peptides Or Proteins (AREA)
- Preparation Of Compounds By Using Micro-Organisms (AREA)
- Medicines That Contain Protein Lipid Enzymes And Other Medicines (AREA)
Description
Teknisk områdeTechnical area
Foreliggende oppfinnelse angår (a) kjemisk syntetiserte polypeptider, polymerer av polypeptidene og konjugater av polypeptidene bundet til en bærer hvor hvert polypeptid innbefatter en aminosyrerestsekvens som hovedsakelig tilsvarer aminosyrerestsekvensen av en epitope eller determinantdel av et lymfokin, spesifikt, interleukin-2: (b) metoder for fremstilling og anvendelse av polypeptidene og antistoffene produsert derfra; og (c) diagnostiske systemer for måling av nærvær og mengde av interleukin-2 i en undersøkt prøve. The present invention relates to (a) chemically synthesized polypeptides, polymers of the polypeptides and conjugates of the polypeptides bound to a carrier where each polypeptide includes an amino acid residue sequence that substantially corresponds to the amino acid residue sequence of an epitope or determinant part of a lymphokine, specifically, interleukin-2: (b) methods for the production and use of the polypeptides and antibodies produced therefrom; and (c) diagnostic systems for measuring the presence and amount of interleukin-2 in a test sample.
BakgrunnBackground
Immunresponsen innbefatter komplekse samvirkninger blant forskjellige effektor- og regulator-celler i det reticuloendoteliale system. Thymus-avledede lymfocytter eller T-celler, spiller en signifikant rolle i disse interaksjoner. T-celler formidler flere effektorfunksjoner slik som lyse av målceller med makrofager, og regulerer også humorale og celle-formidlede immunresponser. Så snart det ble fastslått at T-hjelpeceller deltar med B-celler i antistoff responser , begynte immunologene å forske etter løselige faktorer som formidler slike interaksjoner. The immune response involves complex interactions between different effector and regulator cells in the reticuloendothelial system. Thymus-derived lymphocytes, or T cells, play a significant role in these interactions. T cells mediate several effector functions such as lysis of target cells by macrophages, and also regulate humoral and cell-mediated immune responses. As soon as it was established that T helper cells participate with B cells in antibody responses, immunologists began to search for soluble factors that mediate such interactions.
Dutton et al., Prog. Immunol., 1, 355 (1971) har beskrevet et løselig produkt eller faktor som virket som et signal mellom cellene som produserer faktoren og andre celler med de relevante akseptorseter. Denne undersøkelse demonstrerte en faktors evne til å øke antistoffrespons og ble etterfulgt av tallrike lignende studier. Det er nå vel dokumentert at løselige faktorer produsert i overveiende grad av aktiverte T-celler, har uttalt regulerende effekt på immunsystemet. Altman et al., Adv. Immunol., 3_3, 74 Dutton et al., Prog. Immunol., 1, 355 (1971) described a soluble product or factor that acted as a signal between the cells producing the factor and other cells with the relevant acceptor sites. This study demonstrated the ability of a factor to increase antibody response and was followed by numerous similar studies. It is now well documented that soluble factors produced predominantly by activated T cells have a pronounced regulatory effect on the immune system. Altman et al., Adv. Immunol., 3_3, 74
(1982) . (1982).
De løselige faktorer av lymfocytter som er ansvarlige for de multiple effekter av en cellulær immunreaksjon, The soluble factors of lymphocytes responsible for the multiple effects of a cellular immune reaction,
kalles lymfokiner. Inntil nylig ble lymfokinene definertare called lymphokines. Until recently, the lymphokines were defined
ved sin biologiske aktivitet i en bestemt bestemmelse, dvs. by its biological activity in a specific determination, i.e.
Viktig informasjonimportant information
Av arkivmessige grunner har Patentstyret for denne allment tilgjengelige patentsøknad kun tilgjengelig dokumenter som inneholder håndskrevne anmerkninger, kommentarer eller overstrykninger, eller som kan være stemplet "Utgår" eller lignende. Vi har derfor måtte benytte disse dokumentene til skanning for å lage en elektronisk utgave. For archival reasons, the Norwegian Patent Office only has access to documents for this generally available patent application that contain handwritten notes, comments or crossing outs, or that may be stamped "Expired" or the like. We have therefore had to use these documents for scanning to create an electronic edition.
Håndskrevne anmerkninger eller kommentarer har vært en del av saksbehandlingen, og skal ikke benyttes til å tolke innholdet i dokumentet. Handwritten remarks or comments have been part of the proceedings, and must not be used to interpret the content of the document.
Overstrykninger og stemplinger med "Utgår" e.l. indikerer at det under saksbehandlingen er kommet inn nyere dokumenter til erstatning for det tidligere dokumentet. Slik overstrykning eller stempling må ikke forstås slik at den aktuelle delen av dokumentet ikke gjelder. Cross-outs and stampings with "Expired" etc. indicates that newer documents have been received during the proceedings to replace the earlier document. Such crossing out or stamping must not be understood as meaning that the relevant part of the document does not apply.
Vennligst se bort fra håndskrevne anmerkninger, kommentarer eller overstrykninger, samt eventuelle stemplinger med "Utgår" e.l. som har samme betydning. funksjonalitet snarere enn ved bestemte biokjemiske og biologiske egenskaper. Denne problemstilling resulterte i et unøyaktig og ofte mangfoldig system av nomenklatur. Please ignore handwritten remarks, comments or crossing outs, as well as any stamps with "Expired" etc. which have the same meaning. functionality rather than by specific biochemical and biological properties. This problem resulted in an inaccurate and often diverse system of nomenclature.
For å fjerne forhindringer forbundet med testavledede definisjoner ble et nytt system for beskrivelse av lymfokiner utviklet. Dette system er basert på et utall uavhengige samarbeidsstudier som klart demonstrerer at flere lymfokine aktiviteter i realiteten er forskjellige biologiske sider ved en enkel biokjemisk enhet. Se f.eks.Aarden et al., J. Immunol., 123, 2928 (1979). Uttrykket "Interleukin" To remove obstacles associated with test-derived definitions, a new system for describing lymphokines was developed. This system is based on numerous independent collaborative studies that clearly demonstrate that multiple lymphokine activities are in reality different biological aspects of a simple biochemical entity. See, eg, Aarden et al., J. Immunol., 123, 2928 (1979). The term "Interleukin"
(betydning "mellom lymfocytter") ble valgt for å angi de lymfokiner som har evne til å virke som signaler mellom forskjellige populasjoner av lymfocytter. (meaning "between lymphocytes") was chosen to denote those lymphokines capable of acting as signals between different populations of lymphocytes.
Det lymfokin som spesifikt er av interesse her, er Interleukin-2 (IL-2), tidligere kjent som T-cellevekstfaktor (TCGF). En mekanisme for produksjon og virkning av IL-2 The lymphokine that is specifically of interest here is Interleukin-2 (IL-2), formerly known as T-cell growth factor (TCGF). A mechanism for the production and action of IL-2
er blitt foreslått av Smith, Immunol. Rev., _51, 337 (1980). Ifølge denne modell aktiveres makrofager av et antigen for å produsere Interleukin-1 (IL-1). Antigenet kan være en bestemt substans til hvilken cellen er blitt sensibilisert eller ikke-spesifikt mitogen slik som fytohemagglutinin (PHA), Concanavalin A (Con A) eller kermsbær mitogen (PWM). Antigenet, sammen med IL-1, tilveiebringer et differensier-ingssignal til et sett av T-celler. Denne differensiering resulterer i IL-2-produksjon og sekresjon. has been suggested by Smith, Immunol. Rev., _51, 337 (1980). According to this model, macrophages are activated by an antigen to produce Interleukin-1 (IL-1). The antigen can be a specific substance to which the cell has been sensitized or a non-specific mitogen such as phytohemagglutinin (PHA), Concanavalin A (Con A) or kermsberry mitogen (PWM). The antigen, together with IL-1, provides a differentiation signal to a set of T cells. This differentiation results in IL-2 production and secretion.
Samtidig stimulerer antigenet, med eller uten det makrofag-avhengige signal, et annet sett av T-celler til å være overflatereseptorer for IL-2. Interaksjoner mellom IL-2 og dets cellulære reseptorer resulterer i deling av T-celler som tilhører de forskjellige funksjonelle undersett. Således tilveiebringer IL-2 det universale signal for T-celledeling. At the same time, the antigen, with or without the macrophage-dependent signal, stimulates another set of T cells to be surface receptors for IL-2. Interactions between IL-2 and its cellular receptors result in the division of T cells belonging to the different functional subsets. Thus, IL-2 provides the universal signal for T cell division.
På grunn av dets essensielle rolle i immunresponser er det ikke overraskende at mangler i konsentrasjon og aktivitet av IL-2 er blitt oppdaget i et utall av sykdomstilstander. Altman et al., J. Exp. Med., 154_, 791 (1981), har rapportert at autoimmune murine stammer som utviser systemisk lupus erythematosus (SLE), har en uttalt defekt når det gjelder IL-2-produksjon og responsdyktighet. Disse observasjoner ble senere demonstrert på mennesker med SLE av Varela et al., J. Clin. Invest,, 69_, 1388 (1982) og Linker-Isreali et al., Because of its essential role in immune responses, it is not surprising that deficiencies in the concentration and activity of IL-2 have been discovered in a myriad of disease states. Altman et al., J. Exp. Med., 154_, 791 (1981), have reported that autoimmune murine strains exhibiting systemic lupus erythematosus (SLE) have a pronounced defect in IL-2 production and responsiveness. These observations were later demonstrated in humans with SLE by Varela et al., J. Clin. Invest,, 69_, 1388 (1982) and Linker-Isreali et al.,
J. Immunol., 130, 2651 (1983). J. Immunol., 130, 2651 (1983).
IL-2-defekter er også blitt funnet i eldre mus og mennesker. Thoman et al., J. Immunol., 128, 2358 (1982) og Gillls et al., J. Clin. Invest. £7, 1981). Lignende defekter er blitt rapportert i barn som lider av primære immunmangler [Flomerberg et al., J. Immunol., 130, 2644 IL-2 defects have also been found in aged mice and humans. Thoman et al., J. Immunol., 128, 2358 (1982) and Gills et al., J. Clin. Invest. £7, 1981). Similar defects have been reported in children suffering from primary immunodeficiencies [Flomerberg et al., J. Immunol., 130, 2644
(1983)], i resipienter av allogene benmargtransplantater, [Warren et al., J. Immunol., 131, 1771 (1983)], og i parasitt-infiserte mus [Reiner et al., J. Immunol., 131, 1487 (1983)]. Slike defekter mistenkes også sterkt i ervervet immunsvekkelsessyndrom (AIDS), ondartede sykdommer og i visse viralinfeksjoner. (1983)], in recipients of allogeneic bone marrow transplants, [Warren et al., J. Immunol., 131, 1771 (1983)], and in parasite-infected mice [Reiner et al., J. Immunol., 131, 1487 (1983)]. Such defects are also strongly suspected in acquired immunodeficiency syndrome (AIDS), malignancies and in certain viral infections.
Enkelte av de biologiske effekter av IL-2 har mulig terapeutisk signifikans. Et eksempel er IL-2's evne til å fremkalle eller øke aktiviteten av flere typer av dreperceller innbefattende cytotoksiske T-lymfocytter (CTL) [Wagner et al., Immunol, Rev., 51, 215 (1980)], naturlige dreperceller (NK) [Henney et al., Nature, 291, 335 (1981)] og lymfokin-aktiverte dreperceller (LAK) [Grimm et al., J. Exp. Med., 155, 1823 (1982)]. Hver av disse dreperceller kan lyse tumor-målceller in vitro og er involvert som en in vivo effektorcelle ved bestemmelse og overvåkning av ondartethet. Some of the biological effects of IL-2 have possible therapeutic significance. An example is IL-2's ability to induce or increase the activity of several types of killer cells including cytotoxic T-lymphocytes (CTL). [Wagner et al., Immunol, Rev., 51, 215 (1980)], natural killer (NK) cells [Henney et al., Nature, 291, 335 (1981)] and lymphokine-activated killer (LAK) cells [Grimm et al., J. Exp. Med., 155, 1823 (1982)]. Each of these killer cells can lyse tumor target cells in vitro and is involved as an in vivo effector cell in determining and monitoring malignancy.
Videre er det nylig blitt vist at renset IL-2 vil øke effektiviteten av sensibilserte T-celler og kjemoterapeutiske midler ved å bevirke regresjon av en etablert T-celle-leukemi i mus. Cheever et al., J. Exp. Med., 155, 968 Furthermore, it has recently been shown that purified IL-2 will increase the effectiveness of sensitized T cells and chemotherapeutic agents by causing regression of an established T cell leukemia in mice. Cheever et al., J. Exp. Med., 155, 968
(1982). (1982).
Reagenser som kan påvise nærvær av et lymfokin serolog-isk, i motsetning til overvåkning av dets biologiske effekt, vil være verdifull i diagnostisering av sykdommer og ved utvikling av immunoterapeutiske midler for T-celle-assosierte immunomangler. I særdeleshet kan antistoffer som er reaktive med IL-2, muliggjøre studier av IL-2 biologisk aktivitet, immunorensing, utvikling av IL-2 immunobestemmelser, identifisering av aktive seter av molekylet, og en oppstilling av in vivo studier for å bestemme den fysiologiske rolle av IL-2 i immunresponsen. Reagents that can detect the presence of a lymphokine serologically, as opposed to monitoring its biological effect, will be valuable in the diagnosis of diseases and in the development of immunotherapeutic agents for T cell-associated immunodeficiencies. In particular, antibodies reactive with IL-2 may enable studies of IL-2 biological activity, immunopurification, development of IL-2 immunoassays, identification of active sites of the molecule, and a set-up of in vivo studies to determine the physiological role of IL-2 in the immune response.
Nylige rapporter antyder at det er mulig å utvikle monoklonale antistoffer som er reaktive med IL-2. Hittil har hovedproblemet når det gjelder utvikling av disse antistoffer,, ligget i vanskeligheten med å akkumulere tilstrekkelig IL-2 protein i en renset og konsentrert form slik at immuniserings- og serologiske bestemmelser blir mulige. Recent reports suggest that it is possible to develop monoclonal antibodies reactive with IL-2. Until now, the main problem with regard to the development of these antibodies has been the difficulty of accumulating sufficient IL-2 protein in a purified and concentrated form so that immunization and serological determinations become possible.
Selv om det ikke er essensielt å immunisere med homogent IL-2 for å oppnå anti-IL-2-aktivitet, er det viktig å immunisere med minst mikrogramsmengder av IL-2-proteinet. Utviklingen av en immunobestemmelse som gjenkjenner anti-IL-2-aktivitet, krever imidlertid bruk av relativt rent IL-2. Although it is not essential to immunize with homogeneous IL-2 to obtain anti-IL-2 activity, it is important to immunize with at least microgram amounts of the IL-2 protein. However, the development of an immunoassay that recognizes anti-IL-2 activity requires the use of relatively pure IL-2.
Vanskeligheten med å oppnå rensede mengder av IL-2 gjenspeiler to mangler ved konvensjonelle IL-2 fremstillings-teknikker. For det første kan multiple lymfokiner utskilles av en,enkel klonet T-cellekilde. Dette gjør isoleringen av et bestemt lymfokin relativt vanskelig. For det andre innbefatter rensingsprosedyrene flere trinn og krever relativt store volumer av IL-2-holdige dyrkningsmedia. The difficulty in obtaining purified amounts of IL-2 reflects two shortcomings of conventional IL-2 production techniques. First, multiple lymphokines can be secreted by a single cloned T cell source. This makes the isolation of a specific lymphokine relatively difficult. Second, the purification procedures involve several steps and require relatively large volumes of IL-2-containing culture media.
Et ytterligere eksempel på den potensielle terapeutiske verdi av IL-2 er dets evne til å fremkalle, sammen med et antigen, funskjonell celle-formidlet immmunitet i atymiske, nakne mus. Wagner et al., Nature, 248, 278 (1980) . En atymisk, naken mus er en hårløs mus som medfødt mangler thymus og har en markert mangel på thymus-avledede lymfocytter (T-celler). Denne observasjon antyder enn videre at IL-2 kan ha et immunoterapeutisk potensiale i visse tilstander med T-celle-assosierte immunomangler. A further example of the potential therapeutic value of IL-2 is its ability to elicit, together with an antigen, functional cell-mediated immunity in athymic nude mice. Wagner et al., Nature, 248, 278 (1980). An athymic nude mouse is a hairless mouse that congenitally lacks a thymus and has a marked deficiency of thymus-derived lymphocytes (T cells). This observation further suggests that IL-2 may have immunotherapeutic potential in certain conditions with T-cell-associated immunodeficiencies.
Kort sammen drag av o ppfinnelsenBrief summary of the invention
Foreliggende oppfinnelse angår fremstilling av antistoffer overfor humant interleukin-2 (IL-2) under anvendelse som immunogener av relativt korte syntetiske polypeptider med aminosyrerestsekvenser som hovedsakelig tilsvarer deler av aminosyrerestsekvensen av IL-2. I særdeleshet ble 8 polypeptider (se fig. 1 og 2) bestående av 13 til 15 aminosyrer, kjemisk syntetisert. Disse syntetiske polypeptider er her angitt som "IL-2-polypeptider". The present invention relates to the production of antibodies against human interleukin-2 (IL-2) using as immunogens relatively short synthetic polypeptides with amino acid residue sequences which mainly correspond to parts of the amino acid residue sequence of IL-2. In particular, 8 polypeptides (see Figs. 1 and 2) consisting of 13 to 15 amino acids were chemically synthesized. These synthetic polypeptides are referred to herein as "IL-2 polypeptides".
IL-2-polypeptidene ble konjugert til en proteinbærer og ble anvendt for å immunisere både kaniner og mus. De resulterende immunsera ble analysert ved en fast fase, enzym-bundet immunosorbentbestemmelse (ELISA) med hensyn til reaktivitet overfor delvis renset tonsil-avledet humant IL-2. Antistoffer, spesifikt oligoklonale antistoffer, fremkalt The IL-2 polypeptides were conjugated to a protein carrier and used to immunize both rabbits and mice. The resulting immune sera were analyzed by a solid phase enzyme-linked immunosorbent assay (ELISA) for reactivity to partially purified tonsil-derived human IL-2. Antibodies, specifically oligoclonal antibodies, elicited
av 4 av de 8 polypeptider, ble funnet å reagere mot (bindes til) humant IL-2. of 4 of the 8 polypeptides, were found to react against (bind to) human IL-2.
De syntetiske polypeptider ifølge oppfinnelsen inneholder fra 6 til 40 aminosyrerester, fortrinnsvis fra 10 til 20 aminosyrerester, og innbefatter en aminosyresekvens som hovedsakelig tilsvarer en aminosyrerestsekvens av en antigenisk determinant av interleukin-2. Hvert syntetisk polypeptid har evnen alene, som en polymer eller som et konjugat bundet til en bærer når det injiseres i en vert i en effektiv mengde og i et fysiologisk akseptabelt fortynningsmiddel, til å fremkalle produksjon av antistoffer overfor en antigenisk determinant av IL-2. The synthetic polypeptides according to the invention contain from 6 to 40 amino acid residues, preferably from 10 to 20 amino acid residues, and include an amino acid sequence which mainly corresponds to an amino acid residue sequence of an antigenic determinant of interleukin-2. Each synthetic polypeptide has the ability alone, as a polymer or as a conjugate bound to a carrier when injected into a host in an effective amount and in a physiologically acceptable diluent, to elicit the production of antibodies to an antigenic determinant of IL-2.
Antistoffer fremkalt av følgende 4 polypeptider (tatt fra venstre mot høyre og i retning fra aminoenden til carboxyenden) ble i særdeleshet funnet å bindes til humant IL-2 ; Antibodies raised by the following 4 polypeptides (taken from left to right and in the direction from the amino end to the carboxy end) were particularly found to bind to human IL-2;
Et oligoklonalt antistoff som her definert, er et immunoglobulinprodukt av en immunrespons som fremkalles av og bindes til en epitope på et polypeptid med moderat lengde innbefattende 6 til 40 aminosyrerester. Oligoklonale antistoffer er vanligvis en blanding av reseptorer dannet av mere enn én celle. Således dannede oligoklonale reseptorer er vanligvis mere epitopisk spesifikke i sin binding enn polyklonale reseptorer dannet mot hele proteinmolekyler som kan ha epitopiske regioner gjennom lengden av proteinkjeden eller -kjedene. Dyr immunisert med polypeptidene som er anvendbare her, produserer sera inneholdende oligoklonale reseptorer (antistoffer). An oligoclonal antibody as defined herein is an immunoglobulin product of an immune response elicited by and binding to an epitope on a moderate length polypeptide comprising 6 to 40 amino acid residues. Oligoclonal antibodies are usually a mixture of receptors formed by more than one cell. Oligoclonal receptors formed in this way are usually more epitopically specific in their binding than polyclonal receptors formed against whole protein molecules which may have epitopic regions throughout the length of the protein chain or chains. Animals immunized with the polypeptides useful herein produce sera containing oligoclonal receptors (antibodies).
Reaktiviteten av disse antistoffer med IL-2 ble bekreftet ved følgende studier: a) identiske profiler av IL-2 biologisk aktivitet og immunoreaktivitet ble observert etter tre påfølgende og uavhengige kromatografiske studier av uren IL-2 supernatant; b) anti-polypeptid og anti-IL-2-aktiviteter ble eluert i de samme fraksjoner fra en peptid-immunoaffinitetskolonne; c) affinitet-renset anti-IL-2 polypeptid-antistoffer bundet til elektroforetisk-rent humant IL-2 avledet fra Jurkat leukemisk T-cellelinje; og d) på natriumdodecylsulfat- (SDS) geler immunoutfelte et affinitetsrenset kanin-antistoff fremkalt av en at IL-2-polypeptidene (P84) et protein på 15.000-18.000 dalton som bestemt ved Western flekkanalyse. The reactivity of these antibodies with IL-2 was confirmed by the following studies: a) identical profiles of IL-2 biological activity and immunoreactivity were observed after three consecutive and independent chromatographic studies of crude IL-2 supernatant; b) anti-polypeptide and anti-IL-2 activities were eluted in the same fractions from a peptide immunoaffinity column; c) affinity-purified anti-IL-2 polypeptide antibodies bound to electrophoretically-purified human IL-2 derived from the Jurkat leukemic T cell line; and d) on sodium dodecyl sulfate (SDS) gels, immunoprecipitated an affinity-purified rabbit antibody raised by a to the IL-2 polypeptides (P84) a protein of 15,000-18,000 daltons as determined by Western blot analysis.
Enn videre ble IL-2 biologisk aktivitet eluert fra en praktisk talt identisk posisjon i gelen. Affinitetsrenset anti-P84 antistoff farvet spesifikt cytoplasma av fytohemagglutinin (PHA9-stimulerte humane, perifere blodlymfocytter (PBL). Anti-IL-2-polypeptid-antistoffer bandt seg enn videre til rent rekombinant IL-2 (også kjent som rekombinant IL-2) ved en ELISA-prosedyre. Furthermore, IL-2 biological activity was eluted from a virtually identical position in the gel. Affinity-purified anti-P84 antibody specifically stained the cytoplasm of phytohemagglutinin (PHA9-stimulated human peripheral blood lymphocytes (PBL). Anti-IL-2 polypeptide antibodies further bound to pure recombinant IL-2 (also known as recombinant IL-2) by an ELISA procedure.
Foreliggende oppfinnelse angår også monoklonale antistoffer som er reseptorer dannet av kloner av en enkel celle kondensert fra en antistoff-produserende celle og en myeloma- eller annen selvbevarende cellelinje som utskiller bare ett reseptormolekyl. Slike reseptorer ble først beskrevet av Kohler og Milstein, Nature, 256, 495 (197 5), hvilken beskrivelse her innarbeides som referanse. The present invention also relates to monoclonal antibodies which are receptors formed by clones of a single cell condensed from an antibody-producing cell and a myeloma or other self-perpetuating cell line which secretes only one receptor molecule. Such receptors were first described by Kohler and Milstein, Nature, 256, 495 (1975), which description is incorporated herein by reference.
Som vist her, er oligoklonale og monoklonale antistoffer overfor syntetiske IL-2-polypeptider anvendbare prøver for undersøkelse av interleukin-2, og for utvikling av kvantitative bestemmelser for måling av konsentrasjoner av IL-2 i biologiske væsker og forbindelsen mellom slike konsentrasjoner og sykdommer. As shown herein, oligoclonal and monoclonal antibodies to synthetic IL-2 polypeptides are useful tests for the investigation of interleukin-2, and for the development of quantitative assays for measuring concentrations of IL-2 in biological fluids and the relationship between such concentrations and diseases.
En utførelsesform av oppfinnelsen angår i særdeleshet et diagnostisk system for bestemmelse av nærvær av en antigenisk determinant av interleukin-2. Dette system innbefatter en første pakke inneholdende oligoklonale eller monoklonale antistoffer ifølge oppfinnelsen. Når en på forhånd bestemt mengde av disse antistoffer blandes med en på forhånd bestemt mengde av en vandig sammensetning inneholdende IL-2, dannes et kompleks ved en immunologisk reaksjon. Nærvær av komplekset kan bestemmes ved et merke som fortrinnsvis er inneholdt i en andre pakke i systemet. One embodiment of the invention relates in particular to a diagnostic system for determining the presence of an antigenic determinant of interleukin-2. This system includes a first package containing oligoclonal or monoclonal antibodies according to the invention. When a predetermined amount of these antibodies is mixed with a predetermined amount of an aqueous composition containing IL-2, a complex is formed by an immunological reaction. The presence of the complex can be determined by a label which is preferably contained in a second package in the system.
Ifølge en annen utførelsesform av oppfinnelsen utgjør de oligoklonale eller monoklonale antistoffer den aktive, bindende del av en affinitetssorbant anvendbar for binding og rensing av interleukin-2. Her er antistoffene bundet til en fast bærer som er kjemisk inert overfor IL-2 slik som agarose eller tverrbundet agarose. Den således fremstilte affinitetssorbant kan deretter blandes med en IL-2-holdig, vandig sammensetning under dannelse av et reversibelt antistoff -antigenkompleks som deretter kan dissosieres under dannelse av IL-2 i en renset form. According to another embodiment of the invention, the oligoclonal or monoclonal antibodies form the active, binding part of an affinity sorbent usable for binding and purifying interleukin-2. Here, the antibodies are bound to a solid carrier that is chemically inert to IL-2, such as agarose or cross-linked agarose. The thus prepared affinity sorbent can then be mixed with an IL-2-containing, aqueous composition to form a reversible antibody-antigen complex which can then be dissociated to form IL-2 in a purified form.
Ytterligere fordeler og anvendelser ved oppfinnelsen vil fremgå for fagmannen fra den etterfølgende detaljerte beskrivelse, eksempler og patentkrav. Further advantages and applications of the invention will be apparent to the person skilled in the art from the following detailed description, examples and patent claims.
Kort beskrivelse av tegningeneBrief description of the drawings
På tegningene som utgjør en del av foreliggende beskrivelse, illustrerer fig. 1 153 aminosyresekvensen av interleukin-2 som bestemt av Taniguchi et al., Nature, 302, 309 (1983) . Regioner av proteinet valgt for syntese ifølge oppfinnelsen, er indikert ved understrekninger. Bokstaven C Ved den ene eller annen ende av en understrekning indikerer adhesjon av et cystein som ikke finnes i den primære sekvens. Den etterfølgende enkeltbokstavs- og konvensjonelle trebok-stavskode (se fig. 2) svarer til de indikerte aminosyrer: A, Ala(L-alanin); C, Cys (L-cystein) ; D, Asp (L-asparagin- syre); E, Glu (L-glutaminsyre); F, Phe (L-fenylalanin); In the drawings which form part of the present description, fig. 1,153 amino acid sequence of interleukin-2 as determined by Taniguchi et al., Nature, 302, 309 (1983). Regions of the protein selected for synthesis according to the invention are indicated by underlining. The letter C at either end of an underscore indicates adhesion of a cysteine not found in the primary sequence. The subsequent single-letter and conventional three-letter code (see Fig. 2) corresponds to the indicated amino acids: A, Ala(L-alanine); C, Cys (L-cysteine); D, Asp (L-aspartic acid); E, Glu (L-glutamic acid); F, Phe (L-phenylalanine);
G, Gly (Glycin); H, His (L-histidin); I, Ile (L-Isoleucin); G, Gly (Glycine); H, His (L-histidine); I, Ile (L-Isoleucine);
K, Lys (L-lysin); L, Leu (L-leucin), M, Met (L-methionin); K, Lys (L-lysine); L, Leu (L-leucine), M, Met (L-methionine);
N, Asn (L-asparagin); P, Pro (L-prolin); Q, Gin (L-glutamin); R, Arg (L-arginin); S, Ser (L-serin); T, Thr (L-threonin); N, Asn (L-asparagine); P, Pro (L-proline); Q, Gin (L-glutamine); R, Arg (L-arginine); S, Ser (L-serine); T, Thr (L-threonine);
V, Val (L-valin); W, Trp (L-tryptofan); og Y, Tyr (L-tyrosin). Fig. 2 illustrerer aminosyresekvensene av polypeptider betegnet som P81 (rest 18-32 med carboxy-terminalt cystein); P83 (rest 51-64 med carboxy-terminalt cystein); P10 (rest 65-78); P84 (rest 79-92); Pil (rest 94-108 med carboxy-terminalt cystein); P12 (rest 111-125); og P82 (rest 139-153) under anvendelse av den konvensjonelle tre-bokstavskode som ovenfor angitt for hver aminosyre. Hver av reststillingsnumrene er basert på stillingene tatt fra venstre mot høyre og i retning fra aminoenden til carboxy-enden av IL-2-molekylet vist i fig. 1. Fig. 3 viser en serie av kurver (panel A, B og C) som illustrerer spesifisiteten av kanin anti-P82 serum i enzym-bundet immunosorbentbestemmelser (ELISA). Kanin anti-P8 2 serum (R«x. P82); det preimmune serum (normalt kaninserum) fra samme kanin (NRS); og et hyperimmunt kanin anti-hepatitis B polypeptid (R<»< P7 2) serum ble titrert på plater belagt med P82 (panel A), delvis renset tonsil IL-2-preparat (panel B) eller P81 (panel C). Verdier er angitt etter fratrekk av bakgrunnsreaksjoner på BSA-belagte plater. Fig. 4 viser inhibering av kanin anti-P84 serum-formidlet ELISA med løselige polypeptider. Affinitets-renset kanin anti-P84-serum ble inkubert i P84-belagte eller TCGF (IL-2)-belagte plater i fravær eller nærvær av økende konsentrasjoner av løselig P81 eller P84. Fig. 5 illustrerer ELISA-reaktiviteten av anti-P82-antistoffer mot renset Jurkat-avledet IL-2. Affinitets-renset kanin anti-P8 2 eller anti-humane IgG (kontroll) antistoffer ble titrert på IL-2-belagte eller BSA-belagte plater. Fig. 6 viser den biologiske aktivitet og ELISA-reak-tivitetsprofiler av AcA 44-fraksjonert tonsil-avledet IL-2. V, Val (L-valine); W, Trp (L-tryptophan); and Y, Tyr (L-tyrosine). Fig. 2 illustrates the amino acid sequences of polypeptides designated as P81 (residues 18-32 with carboxy-terminal cysteine); P83 (residues 51-64 with carboxy-terminal cysteine); P10 (residues 65-78); P84 (residues 79-92); Arrow (residues 94-108 with carboxy-terminal cysteine); P12 (residues 111-125); and P82 (residues 139-153) using the conventional three-letter code as indicated above for each amino acid. Each of the residue position numbers is based on the positions taken from left to right and in the direction from the amino end to the carboxy end of the IL-2 molecule shown in fig. 1. Fig. 3 shows a series of curves (panels A, B and C) illustrating the specificity of rabbit anti-P82 serum in enzyme-linked immunosorbent assays (ELISA). Rabbit anti-P8 2 serum (R«x. P82); the preimmune serum (normal rabbit serum) from the same rabbit (NRS); and a hyperimmune rabbit anti-hepatitis B polypeptide (R<»< P7 2 ) serum was titrated on plates coated with P82 (panel A), partially purified tonsil IL-2 preparation (panel B), or P81 (panel C). Values are indicated after subtraction of background reactions on BSA-coated plates. Fig. 4 shows inhibition of rabbit anti-P84 serum-mediated ELISA by soluble polypeptides. Affinity-purified rabbit anti-P84 serum was incubated in P84-coated or TCGF (IL-2)-coated plates in the absence or presence of increasing concentrations of soluble P81 or P84. Fig. 5 illustrates the ELISA reactivity of anti-P82 antibodies against purified Jurkat-derived IL-2. Affinity-purified rabbit anti-P8 2 or anti-human IgG (control) antibodies were titrated onto IL-2-coated or BSA-coated plates. Fig. 6 shows the biological activity and ELISA reactivity profiles of AcA 44-fractionated tonsil-derived IL-2.
Prøver av 20 ml fraksjoner ble anvendt ufortynnet for å belegge mikrotiterplater i ELISA eller ble testet ved en fortynning på 1:100 med hensyn til biologisk aktivitet. Fraksjoner av et falskt IL-2-preparat med manglende biologisk aktivitet ble testet parallelt ved ELISA-bestemmelsen. Affinitets-renset kanin anti-P84 (1:200) ble anvendt ved Samples of 20 ml fractions were used undiluted to coat microtiter plates in ELISA or were tested at a dilution of 1:100 for biological activity. Fractions of a fake IL-2 preparation with a lack of biological activity were tested in parallel by the ELISA determination. Affinity-purified rabbit anti-P84 (1:200) was used at
ELISA.ELISA.
Fig. 7 er Western flekkanalyse av urene, tonsil-avledede, IL-2-holdige supernatanter under anvendelse av affinitetsrenset anti-P84 antistoff. Elektroforetisk overførte proteiner fra en 100x-konsentrert supernatant ble omsatt med 5yug/ml affinitetsrenset kanin anti-P84 antistoff. Eluater av 2 ml tykke skiver av en parallellgel ble testet for IL-2-aktivitet ved en fortynning på 1:100. Fig. 8 er et fotomikrografisk bilde av immuno-fluorescensfarging av PHA-stimulert PBL av affinitets-renset anti-P84 antistoff. Anti-P84-antistoffet ble omsatt direkte med PBL (panel A) eller etter preinkubering med 20^ug/ml P84 (panel B). Fig. 7 is Western blot analysis of crude, tonsil-derived, IL-2-containing supernatants using affinity-purified anti-P84 antibody. Electrophoretically transferred proteins from a 100x concentrated supernatant were reacted with 5 µg/ml affinity purified rabbit anti-P84 antibody. Eluates of 2 ml thick slices of a parallel gel were tested for IL-2 activity at a dilution of 1:100. Fig. 8 is a photomicrograph of immunofluorescence staining of PHA-stimulated PBL by affinity-purified anti-P84 antibody. The anti-P84 antibody was reacted directly with PBL (panel A) or after preincubation with 20 µg/ml P84 (panel B).
Detaljert beskrivelse av oppfinnelsenDetailed description of the invention
I. IntroduksjonI. Introduction
Interleukin-2 (IL-2), også kjent som T-cellevekstfaktor (TCGF), er et T-celle-avledet glycoprotein. IL-2 er antatt å gi et universalt signal for deling av modne T-celler [Smith, Immunol. Rev., 51, 337 (1980)] via dets binding til spesifikke celleoverflatereseptorer [Robb et al., J. Exp. Med., 154, 1455 (1981)]. Opprinnelig ble IL-2 vist å under-støtte den langvarige vekst av lectin-aktiverte T-celler [Morgan et al., Science, 128, 821 (1976) og Ruscetti et al., J. Immunol-, 119, 131 (1977)]. Oppdagelsen av IL-2 førte til etablering av funksjonelle, antigen-spesifikke T-cellelinjer [Gillis et al., Nature, 268, 154 (1977)]. Interleukin-2 (IL-2), also known as T-cell growth factor (TCGF), is a T-cell-derived glycoprotein. IL-2 is believed to provide a universal signal for the division of mature T cells [Smith, Immunol. Rev., 51, 337 (1980)] via its binding to specific cell surface receptors [Robb et al., J. Exp. Med., 154, 1455 (1981)]. Initially, IL-2 was shown to support the long-term growth of lectin-activated T cells [Morgan et al., Science, 128, 821 (1976) and Ruscetti et al., J. Immunol., 119, 131 (1977 )]. The discovery of IL-2 led to the establishment of functional, antigen-specific T-cell lines [Gillis et al., Nature, 268, 154 (1977)].
Nylig utvikling innen IL-2-forskningen har resultertRecent developments in IL-2 research have resulted
i utvikling av B-celle-hybridomaer som produserer monoklonale antistoffer overfor humant IL-2 [Smith et al., J. Immunol., _131, 1808 (1983); og Robb et al., Proe. Nati. Acad. Sei. in the development of B-cell hybridomas that produce monoclonal antibodies to human IL-2 [Smith et al., J. Immunol., _131, 1808 (1983); and Robb et al., Proe. Nati. Acad. Pollock.
(USA), 80, 5990 (1983)]; og molekylær kloning av et humant (USA), 80, 5990 (1983)]; and molecular cloning of a human
komplementært DNA (cDNA) som kan uttrykkes og translateres til et biologisk aktivt IL-2 [Taniguchi et al., Nature, complementary DNA (cDNA) that can be expressed and translated into a biologically active IL-2 [Taniguchi et al., Nature,
302, 305 (1983)]. 302, 305 (1983)].
Til tross for den hurtige utvikling innen dette område er struktur-funksjonsforholdet for IL-2 fremdeles ukjent idet de bestemte aminosyrerester som er involvert i de aktive seter, eksempelvis fremdeles ikke er kjente. Selv om en følsom og pålitelig IL-2 biobestemmelse som beskrevet i Gillis et al., J. Immunol., 120, 2027 (1978) er tilgjengelig, er denne bestemmelse ømfintlig overfor et utall av inhiberende materialer som kan utelukke den rutinemessige bruk for kvantifisering av IL-2 i biologiske væsker. Despite the rapid development in this area, the structure-function relationship for IL-2 is still unknown, as the specific amino acid residues involved in the active sites, for example, are still not known. Although a sensitive and reliable IL-2 bioassay as described in Gillis et al., J. Immunol., 120, 2027 (1978) is available, this assay is sensitive to a variety of inhibitory materials that may preclude its routine use for quantification of IL-2 in biological fluids.
Nylige studier har vist at syntetiske polypeptider kan anvendes for å fremkalle antistoffer som er spesifikke for på forhånd bestemte primære aminosyrerestsekvenser i intakte proteiner slik som beskrevet i Lerner R.A., Nature, 299, Recent studies have shown that synthetic polypeptides can be used to elicit antibodies specific for predetermined primary amino acid residue sequences in intact proteins as described in Lerner R.A., Nature, 299,
592 (1982) og Sutcliffe et al., Science, 211'260 (1983). Slike antistoffer kan dannes selv mot polypeptider som ikke er immunogene i sammenheng med det naturlige proteinmolekyl. 592 (1982) and Sutcliffe et al., Science, 211, 260 (1983). Such antibodies can be formed even against polypeptides that are not immunogenic in the context of the natural protein molecule.
Anti-polypeptid-antistoffer er derfor nyttige verktøy for analyse av den fine struktur av komplekse proteiner. Foreliggende oppfinnelse anvender en slik metodologi når det gjelder dannelse av antistoffer overfor syntetiske polypeptider. Antistoffene dannes mot flere syntetiske polypeptider avledet fra den publiserte aminosyrerestsekvens av et humant IL-2-molekyl som beskrevet i Taniguchi et al., Nature, 302, 305 (1983). Også beskrevet er bestemmelsen av egenskapene av slike antistoffer, og det er vist at anti-polypeptid-antistoffene gjenkjenner og bindes til (reagerer med) humant IL-2. Anti-polypeptide antibodies are therefore useful tools for analyzing the fine structure of complex proteins. The present invention uses such a methodology when it comes to the formation of antibodies against synthetic polypeptides. The antibodies are raised against several synthetic polypeptides derived from the published amino acid residue sequence of a human IL-2 molecule as described in Taniguchi et al., Nature, 302, 305 (1983). Also described is the determination of the properties of such antibodies, and it has been shown that the anti-polypeptide antibodies recognize and bind to (react with) human IL-2.
Et syntetisk polypeptid ifølge oppfinnelsen har en aminosyrerestsekvens av tilstøtende aminosyrer som hovedsakelig tilsvarer immunologisk aminosyresekvenser av en antigenisk determinant av interleukin-2. Polypeptidet inneholder fra 6 til 40 aminosyrerester, og fortrinnsvis fra 10 til 20 aminosyrerester. Når polypeptidet administreres alene eller som en polymer eller som et konjugat bundet til en bærer slik som albuskjell hemocyannin (KLH) eller lignende og innføres i en effektiv mengde i en fysiologisk akseptabel fortynningsbærer i et vertdyr, fremkaller det produksjon av anti-polypeptid-antistoffer i verten. A synthetic polypeptide according to the invention has an amino acid residue sequence of adjacent amino acids which essentially corresponds immunologically to the amino acid sequence of an antigenic determinant of interleukin-2. The polypeptide contains from 6 to 40 amino acid residues, and preferably from 10 to 20 amino acid residues. When the polypeptide is administered alone or as a polymer or as a conjugate bound to a carrier such as albus shell hemocyanin (KLH) or the like and introduced in an effective amount in a physiologically acceptable dilution vehicle into a host animal, it elicits the production of anti-polypeptide antibodies in the host.
I foreliggende beskrivelse anvendes uttrykkene "peptid" og "polypeptid" om hverandre. Uttrykket "syntetisk polypeptid" angir en kjemisk oppbygget, i motsetning til en biologisk oppbygget og nedbrutt kjede, av aminosyrerester som er frie for naturlig forekommende proteiner og frag-menter derav. Slike syntetiske polypeptider kan fremkalle produksjon av anti-polypeptid-antistoffer i en vert. In the present description, the terms "peptide" and "polypeptide" are used interchangeably. The term "synthetic polypeptide" denotes a chemically constructed, as opposed to a biologically constructed and degraded chain, of amino acid residues which are free from naturally occurring proteins and fragments thereof. Such synthetic polypeptides can induce the production of anti-polypeptide antibodies in a host.
Angivelsen "immunologisk tilsvarer hovedsakelig" i dets forskjellige grammatikalske former anvendes her og i de etterfølgende krav i forbindelse med polypeptidsekvenser for å angi at de beskrevne polypeptidsekvenser fremkaller produksjon av antistoffer som bindes til polypeptidet og til den antigeniske determinant. The statement "immunologically corresponds substantially" in its various grammatical forms is used here and in the subsequent claims in connection with polypeptide sequences to indicate that the described polypeptide sequences elicit the production of antibodies that bind to the polypeptide and to the antigenic determinant.
Uttrykket "hovedsakelig tilsvarer" i dets forskjellige grammatikalske former anvendes her og i de etterfølgende krav i forbindelse med polypeptidsekvenser for å angi den beskrevne polypeptidsekvens pluss eller minus opp til 3 aminosyrerester ved den ene eller begge av amino- og carboxy-endene, og inneholdende bare konservative substi-tuenter i bestemte aminosyrerester langs polypeptidsekvensen. The term "substantially corresponds to" in its various grammatical forms is used herein and in the following claims in connection with polypeptide sequences to indicate the described polypeptide sequence plus or minus up to 3 amino acid residues at one or both of the amino and carboxy termini, and containing only conservative substituents in specific amino acid residues along the polypeptide sequence.
Uttrykket "konservativ substitusjon" som ovenfor angitt, er ment å angi at en aminosyrerest er blitt erstattet med en annen, biologisk lik rest. Eksempler på konservative substitusjoner innbefatter substitusjonen av en hydrofob rest slik som Ile, Val, Leu eller Met med en annen, eller substitusjon av en polar rest med en annen slik som mellom Arg og Lys, mellom Glu og Asp eller mellom Gin og Asn, og lignende. The term "conservative substitution" as set forth above is intended to indicate that an amino acid residue has been replaced by another, biologically similar residue. Examples of conservative substitutions include the substitution of one hydrophobic residue such as Ile, Val, Leu or Met with another, or the substitution of a polar residue with another such as between Arg and Lys, between Glu and Asp or between Gin and Asn, and the like.
I enkelte tilfeller er erstatning av en ionisk rest med en motsatt ladet ionisk rest slik som Asp med Lys blitt angitt som konservativ ved at disse ioniske grupper antas å bare gi løselighetsmedvirkning. Da de her diskuterte erstatninger bare foretas på relativt korte syntetiske poly peptid-antigener, i sammenligning med et helt protein, vil generelt en erstatning av en ionisk rest med en annen ionisk rest med motsatt ladning her bli betraktet som å være en "radikal erstatning" slik som erstatninger mellom ikke-ioniske og ioniske rester, og store rester slik som Phe, Tyr og Trp og mindre store rester slik som Gly, Ile og Val. In some cases, replacement of an ionic residue with an oppositely charged ionic residue such as Asp with Lys has been indicated as conservative in that these ionic groups are assumed to only contribute to solubility. As the substitutions discussed here are only made on relatively short synthetic polypeptide antigens, in comparison to an entire protein, in general, a substitution of an ionic residue with another ionic residue of opposite charge will be considered here to be a "radical substitution" such as substitutions between nonionic and ionic residues, and large residues such as Phe, Tyr and Trp and smaller residues such as Gly, Ile and Val.
Uttrykkene "ikke-ioniske" og "ioniske" rester anvendes her i den vanlige betydning for å angi de aminosyrerester som normalt enten ikke bærer noen ladning eller normalt bærer en ladning ved fysiologiske pH-verdier. Eksempler på ikke-ioniske rester innbefatter Thr og Gin, mens eksempler på ioniske rester innbefatter Arg og Asp. The terms "non-ionic" and "ionic" residues are used here in the usual sense to indicate those amino acid residues which normally either carry no charge or normally carry a charge at physiological pH values. Examples of non-ionic residues include Thr and Gin, while examples of ionic residues include Arg and Asp.
Ifølge en metode ved oppfinnelsen behandles en egnet vert med en effektiv mengde av et syntetisk polypeptid i et fysiologisk akseptabelt fortynningsmiddel hvor polypeptidet har en aminosyrerestsekvens som immunologisk tilsvarer hovedsakelig en aminosyresekvens av en antigenisk determinant av interleukin-2, Anti-polypeptid-antistoffer produseres således som kan gjenkjenne og bindes til en antigenisk determinant av interleukin-2. According to a method of the invention, a suitable host is treated with an effective amount of a synthetic polypeptide in a physiologically acceptable diluent where the polypeptide has an amino acid residue sequence which immunologically corresponds essentially to an amino acid sequence of an antigenic determinant of interleukin-2. Anti-polypeptide antibodies are thus produced as can recognize and bind to an antigenic determinant of interleukin-2.
På denne måte har det resulterende "anti-polypeptid-antistoff" en på forhånd bestemt spesifisitet og har hovedsakelig samme konfigurasjon som et antistoff som bindes til den antigeniske determinant av IL-2. Antistoffer av denne type tilveiebringer et forbedret middel for å definere strukturen av antigeniske determinanter, såvel som å tilveiebringe midler for diagnose og terapi. In this way, the resulting "anti-polypeptide antibody" has a predetermined specificity and has essentially the same configuration as an antibody that binds to the antigenic determinant of IL-2. Antibodies of this type provide an improved means for defining the structure of antigenic determinants, as well as providing means for diagnosis and therapy.
Ordet "reseptor" anvendes her for å angi et antistoff i hovedsakelig ren form slik som i serum av et immunisert dyr eller den idiotypeholdige polyamiddel av et antistoff (et antistoff-kombinerende sete) i hovedsakelig ren form. Reseptorer som her er anvendbare, bindes i det minste med en antigenisk determinant av interleukin-2 når de blandes dermed i vandig løsning eller fast fase, i det minste ved fysiologiske pH-verdier og ionestyrker. Fortrinnsvis binder reseptorene også til en slik antigenisk determinant innen et pH-verdiområde på fra 5 til 9, og ved ionestyrker slik som den av destillert vann til den av 1 molar natriumklorid. The word "receptor" is used herein to denote an antibody in substantially pure form such as in the serum of an immunized animal or the idiotype-containing polyamide portion of an antibody (an antibody-combining site) in substantially pure form. Receptors useful herein bind at least one antigenic determinant of interleukin-2 when mixed therewith in aqueous solution or solid phase, at least at physiological pH values and ionic strengths. Preferably, the receptors also bind to such an antigenic determinant within a pH value range of from 5 to 9, and at ionic strengths such as that of distilled water to that of 1 molar sodium chloride.
Idiotypeholdige polyamiddeler av antistoffer er de deler av antistoffer som bindes til epitopen av det antigene molekyl. Slike deler innbefatter F ab-, Fabog F(ab')2~fragmentene fremstilt fra antistoffer etter velkjente enzymatiske splittingsteknikker. Se f.eks. US patentskrift 4 342 566 tilhørende Theofilopoulos og Dixon. Ettersom antistoffene fra hvilke de idiotypeholdige polyamider erholdes er beskrevet som dannet mot eller fremkalt av immunogener, vil idiotypeholdige polyamidreseptorer også bli diskutert som å være "dannet" eller "fremkalt" med den forståelse at et spllttingstrinn er nødvendig for å oppnå et idiotypeholdig polyamid fra et antistoff. Idiotype-containing polyamide parts of antibodies are the parts of antibodies that bind to the epitope of the antigenic molecule. Such parts include the F ab-, Fabog F(ab')2 fragments prepared from antibodies by well-known enzymatic cleavage techniques. See e.g. US patent 4,342,566 belonging to Theofilopoulos and Dixon. As the antibodies from which the idiotype-containing polyamides are obtained are described as being raised against or elicited by immunogens, idiotype-containing polyamide receptors will also be discussed as being "raised" or "raised" with the understanding that a cleavage step is necessary to obtain an idiotype-containing polyamide from a antibody.
De oligoklonale reseptorer ifølge oppfinnelsen må skilles fra tidligere fremstilte polyklonale reseptorer som dannes mot et heterologt protein modifisert av et hapten. Disse reseptorer hadde typisk lav griskhet med hensyn til setet av haptenmodifikasjon, og mesteparten av antistoffene ble dannet mot den "non-seif", store proteinmolekylbærer. The oligoclonal receptors according to the invention must be distinguished from previously produced polyclonal receptors which are formed against a heterologous protein modified by a hapten. These receptors typically had low avidity with respect to the site of hapten modification, and most antibodies were formed against the "non-seif", large protein molecule carrier.
Reseptorene kan også være monoklonale. Teknikker for fremstilling av monoklonale antistoffer er velkjent. Mon-klonale reseptorer anvendbare ifølge oppfinnelsen, kan fremstilles under anvendelse av et polypeptid som et immunogen som beskrevet i Niman et al., Proe. Nati. Acad. Sei. USA, 80, 4949 (1983). Monoklonale antistoffer erholdes typisk fra hybridoma-vevkulturer eller fra ascites—væske erholdt fra dyr i hvilke hybridomavevet var innført. The receptors can also be monoclonal. Techniques for making monoclonal antibodies are well known. Monoclonal receptors useful according to the invention can be prepared using a polypeptide as an immunogen as described in Niman et al., Proe. Nati. Acad. Pollock. USA, 80, 4949 (1983). Monoclonal antibodies are typically obtained from hybridoma tissue cultures or from ascites fluid obtained from animals in which the hybridoma tissue was introduced.
Metoden ifølge oppfinnelsen gir antistoffer mot syntetiske polypeptider som gjenspeiler en antigenisk determinant av et naturlig forekommende protein og resulterer i at en stor fraksjon av de dannede sera blir reaktive mot det naturlige protein. The method according to the invention provides antibodies against synthetic polypeptides which reflect an antigenic determinant of a naturally occurring protein and results in a large fraction of the sera formed being reactive against the natural protein.
Ifølge en annen side ved oppfinnelsen kan metoden for dannelse av antistoffer mot syntetiske polypeptider anvendes for å danne antistoffer mot antigeniske determinanter som ikke er naturlig immunogene i verten. Dvs. at visse deler av et makromolekyl har evnen til å bli bundet av et anti stoff (dvs. er antigent), men fremkaller ikke produksjon av antistoffer (dvs. er ikke immunogene). According to another aspect of the invention, the method for forming antibodies against synthetic polypeptides can be used to form antibodies against antigenic determinants which are not naturally immunogenic in the host. That is that certain parts of a macromolecule have the ability to be bound by an antibody (ie are antigenic), but do not induce the production of antibodies (ie are not immunogenic).
Anti-polypeptid-antistoffer fremstilt ifølge oppfinnelsen, har derfor flere distinkte fordeler i forhold til antistoffer produsert ved konvensjonell immunisering med et intakt proteinmolekyl. Anti-polypeptide antibodies produced according to the invention therefore have several distinct advantages compared to antibodies produced by conventional immunization with an intact protein molecule.
Ordet "antigen" er blitt anvendt historisk for å angi en enhet som bindes av et antistoff og for å angi den enhet som fremkaller produksjonen av antistoff. Mere nylig bruk begrenser betydningen av antigen til den enhet som bindes av et antistoff, mens ordet "immunogen" anvendes for den enhet som fremkaller antistoffproduksjon. I enkelte tilfeller er antigenet og immunogenet den samme enhet slik som hvor et syntetisk polypeptid anvendes for å fremkalle produksjon av antistoffer som binder til polypeptidet. Imidlertid kan samme polypeptid også anvendes for å fremkalle antistoffer som også binder til et helt protein slik som immunoglobulin, i hvilket tilfelle polypeptidet er både immunogen og antigen, mens immunoglobulinet er et antigen. Hvor en enhet som diskutert her, er både immunogen og antigen, vil det generelt bli angitt som et antigen. The word "antigen" has been used historically to denote an entity that is bound by an antibody and to denote the entity that elicits the production of antibody. More recent usage limits the meaning of antigen to the entity that is bound by an antibody, while the word "immunogen" is used for the entity that induces antibody production. In some cases, the antigen and the immunogen are the same entity, such as where a synthetic polypeptide is used to induce the production of antibodies that bind to the polypeptide. However, the same polypeptide can also be used to elicit antibodies that also bind to an entire protein such as immunoglobulin, in which case the polypeptide is both an immunogen and an antigen, while the immunoglobulin is an antigen. Where an entity as discussed herein is both immunogenic and antigenic, it will generally be designated as an antigen.
I et ytterligere trekk ved oppfinnelsen er det beskrevet diagnostiske systemer og metoder. Disse systemer og metoder utnytter et polypeptid ifølge oppfinnelsen i det diagnostiske system eller metode, eller utnytter dette polypeptid til å fremkalle produksjon av en reseptor ifølge oppfinnelsen som utnyttes direkte i det diagnostiske system eller metode. In a further feature of the invention, diagnostic systems and methods are described. These systems and methods use a polypeptide according to the invention in the diagnostic system or method, or use this polypeptide to induce production of a receptor according to the invention which is used directly in the diagnostic system or method.
En ytterligere side ved oppfinnelsen tar i betraktning affinitetssorbenter, Her utnyttes et polypeptid ifølge oppfinnelsen for å fremkalle produksjon av en reseptor ifølge oppfinnelsen slik som et antistoff. Denne reseptor kobles til en bærer slik som tverrbundet dextran under dannelse av affinitetssorbanten som kan anvendes for å oppnå og rense naturlig forekommende IL-2 fra kroppsprøver. A further aspect of the invention takes into account affinity sorbents, Here a polypeptide according to the invention is used to induce the production of a receptor according to the invention such as an antibody. This receptor is coupled to a carrier such as cross-linked dextran to form the affinity sorbent that can be used to obtain and purify naturally occurring IL-2 from body samples.
II. Produksjon av monoklonale reseptorerII. Production of monoclonal receptors
For på en vellykket måte å fremstille monoklonale reseptorer som gjenkjenner både et immunogent polypeptid og IL-2-proteinliganden til hvilke aminosyrerestsekvensen dette polypeptid delvis tilsvarer, bør de etterfølgende trinn følges. In order to successfully prepare monoclonal receptors that recognize both an immunogenic polypeptide and the IL-2 protein ligand to which the amino acid residue sequence of this polypeptide partially corresponds, the following steps should be followed.
Et immunogent polypeptid eller konjugat av dette polypeptid bundet til en bærer, tilveiebringes. Dette polypeptid har en aminosyrerestsekvens av moderat lengde, slik som 6 til 40 aminosyrerester, og fortrinnsvis 10 til 20 rester. Aminosyrerestsekvensen'av det immunogene polypeptid svarer til en del av aminosyrerestsekvensen av et lymfokin slik som IL-2. Selv om det immunogene polypeptid kan anvendes i seg selv som en ligand, foretrekkes det å anvende polypeptidimmunogenet som et konjugat bundet til en bærer slik som albuskjell hemocyanin (KLH), albuminer slik som okseserumalbumin (BSA), humant serumalbumin (HSA), røde blodceller slik som saueerythrocytter, tetanus toxoid og edestin, såvel som polyaminosyrer slik som poly—(D-lysin;D-glutamlnsyre), og lignende. An immunogenic polypeptide or conjugate thereof bound to a carrier is provided. This polypeptide has an amino acid residue sequence of moderate length, such as 6 to 40 amino acid residues, and preferably 10 to 20 residues. The amino acid residue sequence of the immunogenic polypeptide corresponds to part of the amino acid residue sequence of a lymphokine such as IL-2. Although the immunogenic polypeptide may be used per se as a ligand, it is preferred to use the polypeptide immunogen as a conjugate bound to a carrier such as albumen shell hemocyanin (KLH), albumins such as bovine serum albumin (BSA), human serum albumin (HSA), red blood cells such as sheep erythrocytes, tetanus toxoid and edestin, as well as polyamino acids such as poly-(D-lysine; D-glutamic acid), and the like.
Immunogenisiteten og antigenisiteten av polypeptidet kan testes ved å binde polypeptidet til en albuskjell hemocyaninbærer som et konjugat og deretter anvende konjugatet for å immunisere en mus. Et anvendbart polypeptid er tilstrekkelig immunogent og antigent til å fremkalle en 50% bindingstiter av det immuniserte museserum til polypeptidet som er minst en 1:400 fortynning etter tre immuniseringer i en 1-måneds periode, hvor hver immunisering inneholder minst lOyug, og fortrinnsvis minst 50yug av polypeptidet i konjugatet, og under anvendelse av Freunds fullstendige adjuvans for første immunisering og alun som adjuvans deretter. The immunogenicity and antigenicity of the polypeptide can be tested by binding the polypeptide to an albus shell hemocyanin carrier as a conjugate and then using the conjugate to immunize a mouse. A useful polypeptide is sufficiently immunogenic and antigenic to elicit a 50% binding titer of the immunized mouse serum to the polypeptide that is at least a 1:400 dilution after three immunizations in a 1-month period, each immunization containing at least 1Oyug, and preferably at least 50yug of the polypeptide in the conjugate, and using Freund's complete adjuvant for first immunization and alum as adjuvant thereafter.
Denne testprosedyre behøver ikke å utføres før anvendelse av et gitt polypeptid som immunogen, men det er fordelaktig å utføre denne som en forbestemmelsesteknikk for å bestemme hvilke polypeptider som vil være anvendbare ved fremstilling av de ønskede monoklonale reseptorer. Hvorvidt de anvendes ved en forbestemmelsesmetode eller ikke, vil polypeptidene som her er anvendbare som immunogener, tilveiebringe den ovenfor angitte titer under anvendelse av det ovenfor angitte immuniseringssystem. This test procedure does not need to be performed before using a given polypeptide as an immunogen, but it is advantageous to perform it as a pre-determination technique to determine which polypeptides will be useful in producing the desired monoclonal receptors. Whether or not they are used by a pre-determination method, the polypeptides useful herein as immunogens will provide the above-mentioned titer using the above-mentioned immunization system.
Etter tilveiebringelse av det immunogene polypeptid hyperimmuniseres et dyr slik som en mus, kanin, geit, hest eller lignende, med det immunogene polypeptid eller konjugat av. dette polypeptid bundet til en bærer, under dannelse av et hyperimmunt serum hvis reseptormolekyler utviser en 50% bindingstiter til polypeptidet og minst en 1:400 fortynning. Således kan det samme dyr, en mus, i hvilken man ønsker å forteste immunogenisiteten av peptidet, anvendes for å danne Mabs. After provision of the immunogenic polypeptide, an animal such as a mouse, rabbit, goat, horse or the like is hyperimmunized with the immunogenic polypeptide or conjugate thereof. this polypeptide bound to a carrier, forming a hyperimmune serum whose receptor molecules exhibit a 50% binding titer to the polypeptide and at least a 1:400 dilution. Thus, the same animal, a mouse, in which one wishes to test the immunogenicity of the peptide, can be used to form Mabs.
Det skal bemerkes at immuniseringssystemet som er nød-vendig for å tilveiebringe en hyperimmun tilstand, er en funksjon blant annet av dyretype, dyrets vekst,immunogenisiteten og mengdene av polypeptid og bærer hvis slik anvendes, adjuvans hvis slik anvendes, og antall administrerte immuniseringer i et gitt tidsrom, hvilket er kjent innen faget. Det ovenfor beskrevne system for oppnåelse av en 50% bindingstiterfortynning på minst 1:400 tilveiebringer en hyperimmun tilstand i testmusen og kan anvendes som en proporsjonaliserbar basis for fremkalling av hyperimmune tilstander i andre dyr. Det skal enn videre bemerkes at tre immuniseringer ikke nødvendigvis er nødvendige for å tilveiebringe den hyperimmuniserte tilstand, men for et anvendbart polypeptid er tre slike immuniseringer i løpet av en måned tilstrekkelig for å fremkalle denne tilstand, eller polypeptidet er ikke tilstrekkelig immunogent for produksjon med høyt utbytte av hybridomas og deres monoklonale antistoffer ifølge oppfinnelsen. It should be noted that the immunization system necessary to provide a hyperimmune state is a function of, among other things, the type of animal, the growth of the animal, the immunogenicity and the amounts of polypeptide and carrier if so used, adjuvant if so used, and the number of immunizations administered in a given time period, which is known in the art. The above-described system for achieving a 50% binding titer dilution of at least 1:400 provides a hyperimmune state in the test mouse and can be used as a proportionable basis for inducing hyperimmune states in other animals. It should further be noted that three immunizations are not necessarily necessary to produce the hyperimmunized state, but for a useful polypeptide, three such immunizations within one month are sufficient to induce this state, or the polypeptide is not sufficiently immunogenic for production with high yield of hybridomas and their monoclonal antibodies according to the invention.
Serum-reseptormolekylene som således produseres i det hyperimmuniserte dyr, binder også den del av IL-2 til hvilken det immunogene polypeptid tilsvarer i aminosyrerestsekvens. Disse bindingsbestemmelser er beskrevet i avsnittet Materialer og metoder i det etterfølgende. Det skal bemerkes at en ren prøve av IL-2 ikke behøver å anvendes i disse bestemmelser, men snarere kan et celle ekstrakt eller vevpreparat slik som et mikroskopglass inneholdende IL-2, anvendes. The serum receptor molecules thus produced in the hyperimmunized animal also bind the part of IL-2 to which the immunogenic polypeptide corresponds in amino acid residue sequence. These binding provisions are described in the Materials and methods section below. It should be noted that a pure sample of IL-2 need not be used in these determinations, but rather a cell extract or tissue preparation such as a microscope slide containing IL-2 can be used.
Det hyperimmuniserte dyr opprettholdes, dvs. holdesThe hyperimmunized animal is maintained, i.e. kept
i live uten administrering av ytterligere immuniseringer i et tidsrom på minst 30 dager etter administreringen av den immunisering som produserer en 50% bindingstiter på minst en 1:400 fortynning. Dyret immuniseres med andre ord først for å tilveiebringe en hyperimmunisert tilstand, hvoretter hyperimmuniseringen tillates å avta. alive without the administration of additional immunizations for a period of at least 30 days after the administration of the immunization that produces a 50% binding titer of at least a 1:400 dilution. In other words, the animal is first immunized to produce a hyperimmunized state, after which the hyperimmunization is allowed to wane.
Nedsettelsen i bindingsaktivitet tar typisk 1 tilThe decrease in binding activity typically takes 1 more
5 måneder for mus. Denne nedsettelse i bindingstiter er antatt å svare til en periode hvori de behandlede blast-celler blir i stand til å sette i verk en kraftig respons når immunogenet igjen innføres. 5 months for mice. This decrease in binding titers is thought to correspond to a period in which the treated blast cells become able to mount a strong response when the immunogen is reintroduced.
En forsterkningsimmunisering, slik som ved intravenøs injeksjon, under anvendelse av det immunogene polypeptid eller dets konjugat, administreres til dyret etter at opp-rettholdelsesperioden er fullført, f.eks. minst 30 dager etter den siste immunisering. Antistoffproduserende celler slik som miltceller eller lymfeceller i det forsterknings-behandlede dyr, kondenseres deretter med en myelomacellelinje fra samme eller forskjellig dyretype innen et tidsrom på fra 3 til 5 dager fra forsterkningsadministrer-ingen for å danne hybridomaceller. Forsterkningen er antatt å stimulere modningen av blastcellene til det punkt ved hvilket disse celler utskiller nærmest optimale mengder av oligoklonale antistoffer overfor polypeptidet. A booster immunization, such as by intravenous injection, using the immunogenic polypeptide or its conjugate, is administered to the animal after the maintenance period is completed, e.g. at least 30 days after the last immunization. Antibody-producing cells such as spleen cells or lymph cells in the boost-treated animal are then fused with a myeloma cell line from the same or different animal type within 3 to 5 days of boost administration to form hybridoma cells. The amplification is believed to stimulate the maturation of the blast cells to the point at which these cells secrete almost optimal amounts of oligoclonal antibodies against the polypeptide.
P3x63 eller SP2/0, hypoxanthin-amino-pterin-thymidin(HAT)-følsom myelomacellelinje foretrekkes for anvendelse ved fusjon med muse-miltceller, selv om andre cellelinjer også kan anvendes. Hybridomacellene klones deretter ved begrensende fortynning fri for nærvær av, eller behov for, næringslag eller makrofager, for å redusere overvekst av ikke-produserende celler, og for å tilveiebringe en ut-velgelsesmetode for celler som vokser lett under in vitro-betingelser. P3x63 or SP2/0, hypoxanthine-amino-pterin-thymidine (HAT)-sensitive myeloma cell line is preferred for use in fusion with mouse spleen cells, although other cell lines may also be used. The hybridoma cells are then cloned by limiting dilution free of the presence of, or need for, feeders or macrophages, to reduce overgrowth of non-producing cells, and to provide a selection method for cells that grow readily under in vitro conditions.
De således fremstilte hybridomaceller undersøkes deretter med hensyn til produksjonen (sekresjon) av monoklonale reseptormolekyler som bindes til en determinantdel av IL-2 til hvilken det immunogene polypeptid tilsvarer i aminosyrerestsekvens. Deretter dyrkes de hybridomaceller som produserer monoklonale reseptormolekyler som bindes til IL-2 ytterligere, for å fremstille ytterligere mengder av disse hybridomaceller og de monoklonale reseptorer ut-skilt av disse celler som bindes til IL-2. Typisk utføres en slik dyrkning ved begrensende fortynning, f.eks. til et gjennomsnitt på 1 celle pr. kultur-dyrkningsbrønn. The thus produced hybridoma cells are then examined with regard to the production (secretion) of monoclonal receptor molecules which bind to a determinant part of IL-2 to which the immunogenic polypeptide corresponds in amino acid residue sequence. Then, the hybridoma cells that produce monoclonal receptor molecules that bind to IL-2 are further cultured, in order to produce further quantities of these hybridoma cells and the monoclonal receptors secreted by these cells that bind to IL-2. Typically, such cultivation is carried out by limiting dilution, e.g. to an average of 1 cell per culture cultivation well.
I foretrukket utøvelse undersøkes også de hybridomaceller som fremstilles med hensyn til produksjon av monoklonale reseptormolekyler som bindes til polypeptidimmunogenet såvel som til IL-2. Hybridomaceller som produserer monoklonale reseptormolekyler som bindes til både det immunogene polypeptid og til IL-2, er de celler som deretter fortrinnsvis dyrkes. In preferred practice, the hybridoma cells that are produced are also examined with regard to the production of monoclonal receptor molecules that bind to the polypeptide immunogen as well as to IL-2. Hybridoma cells that produce monoclonal receptor molecules that bind to both the immunogenic polypeptide and to IL-2 are the cells that are then preferably cultured.
Hvor prøver av IL-2 er begrenset, er det hensiktsmessig først å analysere hybridomaene med hensyn til sekresjon av monoklonale reseptorer som bindes til det immunogene polypeptid. Hybridomakloner som utviser positiv binding til dette polypeptid, fryses deretter for lagring. Where samples of IL-2 are limited, it is appropriate to first analyze the hybridomas for secretion of monoclonal receptors that bind to the immunogenic polypeptide. Hybridoma clones showing positive binding to this polypeptide are then frozen for storage.
De subklones deretter ved begrensende fortynning for å sikre at virkelig monoklonale antistoffer produseres snarere enn at et flertall av monoklonale reseptorer produseres fra et flertall av forskjellige hybridomaceller. Disse subklon-ingskulturer ved begrenset fortynning utføres typisk igjen fri for næringslag eller makrofager, da slike ikke er nød-vendig. They are then subcloned by limiting dilution to ensure that truly monoclonal antibodies are produced rather than a plurality of monoclonal receptors being produced from a plurality of different hybridoma cells. These subcloning cultures at limited dilution are typically carried out again free of nutrient layers or macrophages, as such are not necessary.
De hybridomaceller som til sist produseres, kan dyrkes ved å følge vanlige in vitro vevdyrkningsteknikker for slike celler, hvilket er vel kjent innen faget. Fortrinnsvis dyrkes hybridomacellene i dyr under anvendelse av lignende velkjente teknikker hvor de monoklonale reseptorer erholdes fra den således dannede ascitesvæske. Dyrene anvendt for utvikling av ascitesvæsken, er typisk BALB/c mus opp-drettet i musekolonien ved Scripps Clinic and Research Foundation, La Jolla, California, men når andre dyr enn mus anvendes for fremstilling av hybridomaene, anvendes mus eller denne dyretype for produksjon av ascitesvæske. The hybridoma cells ultimately produced can be cultured following standard in vitro tissue culture techniques for such cells, which are well known in the art. Preferably, the hybridoma cells are cultured in animals using similar well-known techniques where the monoclonal receptors are obtained from the ascites fluid thus formed. The animals used for the development of the ascites fluid are typically BALB/c mice bred in the mouse colony at the Scripps Clinic and Research Foundation, La Jolla, California, but when animals other than mice are used for the production of the hybridomas, mice or this type of animal are used for the production of ascites fluid.
II. DiskusjonII. Discussion
De her presenterte data viser at antistoffer som er reaktive med naturlig humant IL-2, kan produseres i kaniner og mus som er immunisert med syntetiske polypeptider avledet fra den kjente aminosyrerestsekvens av et humant IL-2 molekyl. Denne sekvens ble utledet fra et nylig klonet cDNA som koder for humant IL-2 [Taniguchi et al., supra] The data presented here show that antibodies reactive with natural human IL-2 can be produced in rabbits and mice immunized with synthetic polypeptides derived from the known amino acid residue sequence of a human IL-2 molecule. This sequence was derived from a recently cloned cDNA encoding human IL-2 [Taniguchi et al., supra]
og ble bekreftet, i det minste delvis, ved direkte protein-sekvensanalyse [Smith et al., J. Immunol., supra og Robb et al., Proe. Nati. Acad. Sei. (USA), supra]. and was confirmed, at least in part, by direct protein sequence analysis [Smith et al., J. Immunol., supra and Robb et al., Proe. Nati. Acad. Pollock. (United States), supra].
Flere bevis viser klart at de her beskrevne anti-polypeptid-antistof f er gjenkjenner naturlig humant IL—2. Several lines of evidence clearly demonstrate that the anti-polypeptide antibodies described herein recognize natural human IL-2.
For det første bindes anti-IL-2 polypeptidsera, men ikke preimmunserumet eller et hyperimmunt serum mot et irrelevant polypeptid, til delvis renset, tonsil-avledet IL-2 (såvel som til det immuniserende polypeptid). Anti—IL-2-polypeptidsera bindes imidlertid ikke til et ubeslektet polypeptid eller et falskt IL--2-preparat. Bindingen til IL—2 inhiberes enn videre spesifikt av det løselige immuniserende polypeptid. First, anti-IL-2 polypeptide sera, but not the preimmune serum or a hyperimmune serum against an irrelevant polypeptide, bind to partially purified, tonsil-derived IL-2 (as well as to the immunizing polypeptide). However, anti-IL-2 polypeptide sera do not bind to an unrelated polypeptide or a mock IL-2 preparation. Furthermore, the binding to IL-2 is specifically inhibited by the soluble immunizing polypeptide.
I tillegg observeres en glimrende korrelasjon mellom profilene av biologisk aktivitet og immunoreaktivitet når urene IL-2-holdige supernatanter fraksjoneres ved flere uavhengige trinn basert på forskjellige separasjonsprin-sipper (dvs. AcA-44, Affi-gel blå eller DEAE-Sephacel<®>kromotografier). In addition, an excellent correlation between the profiles of biological activity and immunoreactivity is observed when impure IL-2-containing supernatants are fractionated at several independent steps based on different separation principles (ie AcA-44, Affi-gel blue or DEAE-Sephacel<®> chromotographies).
Ytterligere bevis for at anti-polypeptid-antistoffene ifølge oppfinnelsen gjenkjenner naturlig humant IL-2, innbefatter følgende. (1) Anti-polypeptid- og anti-IL-2-aktivitet coelueres fra en peptid-immunoaffinitetskolonne. (2) Affinitetsrensedé anti-polypeptid-antistoffer bindes til elektrofokusert Jurkat-avledet IL-2 som betraktes å være hovedsakelig rent [Robb et al., J. Exp. Med., supra]. (3) IL-2 biologisk aktivitet og et immunoreaktivt protein (identifisert ved Western flekkanalyse) vandrer i en prak tisk talt identisk posisjon når en uren tonsil-avledet, IL-2-holdig supernatant separeres ved SDS-PAGE. (4) Et affinitetsrenset antistoff mot en av de humane IL-2-polypeptider produserer en spesifikk fargningsreaksjon på mitogen-aktiverte, humane, perifere blodlymfocytter. Anti-IL-2-polypeptider bindes til rent eller rekombinant IL-2 ved en ELISA-prosedyre. Sammenfatningsvis viser disse uavhengige observasjoner som forklares nærmere i avsnittet "Resultater", at de her beskrevne anti-polypeptid-antistoffer gjenkjenner humane IL-2-molekyler. Further evidence that the anti-polypeptide antibodies of the invention recognize native human IL-2 includes the following. (1) Anti-polypeptide and anti-IL-2 activity is coeluted from a peptide immunoaffinity column. (2) Affinity purified anti-polypeptide antibodies bind to electrofocused Jurkat-derived IL-2 which is considered to be substantially pure [Robb et al., J. Exp. Med., supra]. (3) IL-2 biological activity and an immunoreactive protein (identified by Western blot analysis) migrate in a practically identical position when an impure tonsil-derived, IL-2-containing supernatant is separated by SDS-PAGE. (4) An affinity-purified antibody against one of the human IL-2 polypeptides produces a specific staining reaction on mitogen-activated human peripheral blood lymphocytes. Anti-IL-2 polypeptides bind to pure or recombinant IL-2 by an ELISA procedure. In summary, these independent observations, which are explained in more detail in the "Results" section, show that the anti-polypeptide antibodies described here recognize human IL-2 molecules.
De affinitetsrensede antistoffer overfor polypeptid P12, P81, P82 eller P84 nøytraliserte interessant nok ikke den biologiske aktivitet av humant IL-2 og immunoutfelte ikke IL-2 fra en IL-2-holdig supernatant. Dette kan være fordi en aminosyrerestsekvens som er nødvendig for biologisk aktivitet, fullstendig eller delvis mangles i de fire polypeptider som fremkalte anti-IL-2-antistoffer. Det faktum at en spesifikk aminosyrerestsekvens kan være nød-vendig for å fremkalle antistoffer for viral beskyttelse eller for inhibering av proteinaktivitet, er tidligere blitt demonstrert ved munn- og klovsyken [Bittle et al., Nature, 298, 30 (1982)] og tyrosin-spesifikk kinaseaktivitet av det pp60src—omdannende protein [Gentry et al., J. Biol. Chem., 258, 11219 (1983)]. Interestingly, the affinity-purified antibodies to polypeptide P12, P81, P82 or P84 did not neutralize the biological activity of human IL-2 and did not immunoprecipitate IL-2 from an IL-2-containing supernatant. This may be because an amino acid residue sequence necessary for biological activity is completely or partially missing in the four polypeptides that elicited anti-IL-2 antibodies. The fact that a specific amino acid residue sequence may be necessary to elicit antibodies for viral protection or for inhibition of protein activity has previously been demonstrated in foot-and-mouth disease [Bittle et al., Nature, 298, 30 (1982)] and tyrosine -specific kinase activity of the pp60src-transforming protein [Gentry et al., J. Biol. Chem., 258, 11219 (1983)].
Enkelte av antistoffenes manglende evne til å inhibere IL-2-aktivitet eller til å reagere med IL-2 i løsning, kan på den annen side representere et affinitetsproblem. Det er f.eks. blitt vist at selv når det gjelder antistoffer dannet mot naturlig IL-2, er et stort overskudd av antistoff nødvendig for å nøytralisere IL-2-aktivitet. Dette skyldes sannsynligvis at affiniteten av interaksjon mellom IL-2 og dets cellulære reseptor [se Robb et al., supra] er flere størrelsesordener større enn affiniteten av interaksjon mellom IL-2 og dets respektive antistoff [Smith et al., supra]. Fremstilling av ytterligere antistoffer overfor andre IL-2-polypeptider ifølge den her beskrevne metode, kan klargjøre dette problem. Some of the antibodies' inability to inhibit IL-2 activity or to react with IL-2 in solution may, on the other hand, represent an affinity problem. It is e.g. have been shown that even in the case of antibodies raised against native IL-2, a large excess of antibody is required to neutralize IL-2 activity. This is probably because the affinity of interaction between IL-2 and its cellular receptor [see Robb et al., supra] is several orders of magnitude greater than the affinity of interaction between IL-2 and its respective antibody [Smith et al., supra]. Production of additional antibodies against other IL-2 polypeptides according to the method described here can clarify this problem.
Tilveiebringelse av monoklonale hybridomaer som produserer antistoffer overfor humant Jurkat—avledet IL-2, Provision of monoclonal hybridomas producing antibodies to human Jurkat—derived IL-2,
er nylig blitt rapportert. [Smith et al., supra og Robb et al., Proe. Nati. Acad. Sei. (USA), 80, 5990 (1983)]. Som tidligere beskrevet, er et av de kritiske krav når det gjelder å sikre produksjonen av slike hybridomaer, anvendelse av tilstrekkelig store mengder av renset IL-2 for immunisering som således krever fremstilling og bearbeid-else av relativt store volumer av dyrkningssupernatanter [Smith et al., supra]. has recently been reported. [Smith et al., supra and Robb et al., Proe. Nati. Acad. Pollock. (USA), 80, 5990 (1983)]. As previously described, one of the critical requirements when it comes to ensuring the production of such hybridomas is the use of sufficiently large amounts of purified IL-2 for immunization which thus requires the production and processing of relatively large volumes of culture supernatants [Smith et al ., supra].
De tre monoklonale antistoffer som erkarakterisertThe three monoclonal antibodies that have been characterized
av Smith et al., syntes å reagere med distinkte epitoper på IL-2-molekylene, men disse epitoper er hittil ikke blitt identifisert. I studiet av Robb et al. syntes det monoklonale antistoff å reagere med en sukkerdel på IL-2-molekylet. Dette antistoff reagerte med Jurkat-avledet IL-2, men ikke med tonsil-avledet IL-2. by Smith et al., appeared to react with distinct epitopes on the IL-2 molecules, but these epitopes have so far not been identified. In the study by Robb et al. the monoclonal antibody appeared to react with a sugar moiety on the IL-2 molecule. This antibody reacted with Jurkat-derived IL-2 but not with tonsil-derived IL-2.
Foreliggende oppfinnelse angår derimot fremstillingThe present invention, on the other hand, relates to manufacturing
av antistoffer mot på forhånd bestemte primære aminosyrerestsekvenser av det humane IL-2 molekyl. Avgjørelsen om • of antibodies against predetermined primary amino acid residue sequences of the human IL-2 molecule. The decision on •
å anvende syntetiske polypeptider var basert på den relativt nylige forståelse at ved anvendelse av syntetiske polypeptider hensiktsmessig koblet til proteinbærere, er det mulig å fremkalle antistoffer til praktisk talt enhver region av et proteinmolekyl. Dette innbefatter de regioner som ikke er immunogene i sammenheng med det naturlige molekyl [Lerner, R.A., Nature, 291'592 (1982)]. using synthetic polypeptides was based on the relatively recent understanding that by using synthetic polypeptides appropriately linked to protein carriers, it is possible to raise antibodies to virtually any region of a protein molecule. This includes those regions that are not immunogenic in the context of the native molecule [Lerner, R.A., Nature, 291'592 (1982)].
Slike antistoffer medfører to viktige fordeler. For det første vil anvendelse av et lett-fremstilt, rent polypeptid eliminere behovet for fremstilling av et tilstrekkelig rent, naturlig antigen i de store mengder som er nød-vendige for immunisering. Da aminsyrerestsekvensen av det syntetiske polypeptid er kjent, kan for det andre polypeptidet fremkalle produksjon av antistoffer med på forhånd bestemt spesifisitet. Such antibodies have two important advantages. First, the use of an easily produced, pure polypeptide will eliminate the need for the production of a sufficiently pure, natural antigen in the large quantities necessary for immunization. Since the amino acid residue sequence of the synthetic polypeptide is known, the second polypeptide can induce the production of antibodies with predetermined specificity.
Da enn videre antistoffer kan dannes mot de syntetiske, primære aminosyrerestsekvenser som er antigent "stille" i sammenheng med det naturlige protein [Lerner, supra og Sutcliffe et al., Science, 219, 660 (1983)], kari oppstill-ingen av immunogene epitoper og dermed spektret av antistoffer overfor IL-2-molekylet, signifikant økes ved anvendelse av syntetiske polypeptider. En særlig viktig illustrasjon av verdien av IL-2-reaktive anti-polypeptid-antistoffer er deres anvendelse for å identifisere de poly-peptiddeler i IL-2-molekylet som formidler biologisk funksjon og/eller bindes til celleoverflatereseptorer. Since further antibodies can be formed against the synthetic primary amino acid residue sequences which are antigenically "silent" in the context of the natural protein [Lerner, supra and Sutcliffe et al., Science, 219, 660 (1983)], the preparation of immunogenic epitopes and thus the spectrum of antibodies against the IL-2 molecule, is significantly increased by the use of synthetic polypeptides. A particularly important illustration of the value of IL-2-reactive anti-polypeptide antibodies is their use to identify the polypeptide portions of the IL-2 molecule that mediate biological function and/or bind to cell surface receptors.
Et signifikant eksempel er et nylig beskrevet antistoff mot et syntetisk polypeptid utledet fra den nucleo-tide sekvens av en klonet src-gen [Gentry et al., J. Biol. Chem., 258, 11219 (1983)]. Under anvendelse av dette antistoff var det mulig å identifisere et pentadecapeptid som er nødvendig for den biologiske aktivitet (spesifikt den tyrosin-spesifikke kinaseaktivitet) av den omdannende protein pp60src. A significant example is a recently described antibody against a synthetic polypeptide derived from the nucleotide sequence of a cloned src gene [Gentry et al., J. Biol. Chem., 258, 11219 (1983)]. Using this antibody it was possible to identify a pentadecapeptide which is necessary for the biological activity (specifically the tyrosine-specific kinase activity) of the transforming protein pp60src.
De observasjoner at anti-P84 antistoffer kan farve på en spesifikk måte cytoplasmaet av PHA-stimulert, humant PBL, antyder sterkt at disse antistoffer kan tjene som følsomt og pålitelig verktøy for å spesifisere IL-2-produserende celler i relasjon til sykdom. Denne bestemte observasjon er analog med den som er rapportert i en nylig undersøkelse under anvendelse av et monoklonalt antistoff dannet mot naturlig rotte IL-2 [Steinman et al., Science, 220, 1188 The observations that anti-P84 antibodies can specifically stain the cytoplasm of PHA-stimulated human PBL strongly suggest that these antibodies can serve as sensitive and reliable tools to specify IL-2-producing cells in relation to disease. This particular observation is analogous to that reported in a recent study using a monoclonal antibody raised against natural rat IL-2 [Steinman et al., Science, 220, 1188
(1983)]. (1983)].
Forandringer i den primære aminosyrerestsekvens av IL-2 resulterende fra mutasjoner eller lignende og som fører til tap eller modifikasjon av biologisk aktivitet, kan i tillegg teoretisk forbindes med bestemte sykdommer. Hvis slike IL-2-varianter eksisterer, kan anti-polypeptid-antistof f er lette identifiseringen av disse varianter. Changes in the primary amino acid residue sequence of IL-2 resulting from mutations or similar and which lead to loss or modification of biological activity, can also theoretically be associated with specific diseases. If such IL-2 variants exist, anti-polypeptide antibodies may facilitate the identification of these variants.
Den sterkt skjelnende evne av anti-polypeptid-antistoffer er blitt klart fastslått. Eksempelvis er slike antistoffer i stand til å skjelne mellom subtyper av hepatitis B virus-overflateantigenet [Gerin et al., Proe. Nati. Acad. Sei. (USA), BO, 2365 (1983)], og mellom idiotype determinanter i den hypervariable region av to dextran- bindende myelomaproteiner [McMillan et al., Cell, J35, 859 The highly discriminatory ability of anti-polypeptide antibodies has been clearly established. For example, such antibodies are capable of distinguishing between subtypes of the hepatitis B virus surface antigen [Gerin et al., Proe. Nati. Acad. Pollock. (USA), BO, 2365 (1983)], and between idiotype determinants in the hypervariable region of two dextran-binding myeloma proteins [McMillan et al., Cell, J35, 859
(1983)]. IL-2's evne til å korrigere enkelte immunosvekkelses-tilstander [Wagner et al., Nature, 284, 278 (1980)] for å medhjelpe til tumorforkastelse in vivo [Cheever et al., J. Exp. Med., 155, 968 (1982)], og til å øke eller stimulere dannelse av CTL-, NK-og LAK-celler in vitro, har forårsaket stor interesse for dette lymfokin og har antydet at IL-2 kan utgjøre et immunoterapeutisk verktøy. Forbindelsen mellom IL—2—abnormaliteter og forskjellige sykdommer har enn videre understreket behovet for følsomme og pålitelige kvantitative immunobestemmelser for humant IL-2 i klinisk betydning. Den relativt enkle fremstilling av anti-IL-2-antistoffer ved anvendelse av syntetiske IL-2-avledede polypeptider indikerer at slike antistoffer er anvendbare ved forskjellige studier av IL-2, innbefattende etablering av mere nøyaktige lymfokinbestemmelser og spesifisering av lymfokin-produserende celler i friske og syke. (1983)]. IL-2's ability to correct certain immunodeficiency states [Wagner et al., Nature, 284, 278 (1980)] to aid in tumor rejection in vivo [Cheever et al., J. Exp. Med., 155, 968 ( 1982)], and to increase or stimulate formation of CTL, NK and LAK cells in vitro, has caused great interest in this lymphokine and has suggested that IL-2 may constitute an immunotherapeutic tool. The association between IL-2 abnormalities and various diseases has further emphasized the need for sensitive and reliable quantitative immunoassays for human IL-2 of clinical significance. The relatively simple preparation of anti-IL-2 antibodies using synthetic IL-2-derived polypeptides indicates that such antibodies are useful in various studies of IL-2, including the establishment of more accurate lymphokine determinations and the specification of lymphokine-producing cells in healthy and sick.
IV. Diagnostiske systemer og metoderIV. Diagnostic systems and methods
Det er ofte ønskelig å bestemme om et bestemt antigen er til stede i en biologisk prøve som et hjelpemiddel f.eks. ved en diagnose av en bestemt sykdom. It is often desirable to determine whether a particular antigen is present in a biological sample as an aid, e.g. upon a diagnosis of a specific disease.
Eksempler på diagnostiske reagenssystemer innbefatter enzym-bundne immunosorbentbestemmelser (ELISA) hvori indika-torgruppen er et enzym slik som pepperrotperoxydase som er bundet til et antistoff, eller radioimmunobestemmelser hvori den indikerende gruppe er et radioaktivt element slik som 125 Examples of diagnostic reagent systems include enzyme-linked immunosorbent assays (ELISA) in which the indicator group is an enzyme such as horseradish peroxidase bound to an antibody, or radioimmunoassays in which the indicator group is a radioactive element such as 125
I tilstedeværende i enten et syntetisk polypeptid ifølge oppfinnelsen eller antistoffet dannet dertil. In present in either a synthetic polypeptide according to the invention or the antibody formed thereto.
Ifølge oppfinnelsen omfatter et diagnostisk systemAccording to the invention comprises a diagnostic system
for bestemmelse av nærvær av en antigen determinant av interleukin-2 i biokjemisk aktiv form, antistoffer dannet i en dyrevert overfor et syntetisk polypeptid inneholdende 6 til 40 aminosyrerester og med en aminosyresekvens som immunologisk tilsvarer hovedsakelig en aminosyresekvens av en antigen determinant av IL-2. I dette diagnostiske system for determining the presence of an antigenic determinant of interleukin-2 in biochemically active form, antibodies formed in an animal host to a synthetic polypeptide containing 6 to 40 amino acid residues and having an amino acid sequence that immunologically corresponds substantially to an amino acid sequence of an antigenic determinant of IL-2. In this diagnostic system
immunoreagerer de ovenfor angitte antistoffer med en tilblandet prøve som skal undersøkes, under dannelse av en immunoreaktant hvis nærvær signaliseres ved hjelp av et indikerende middel. immunoreact the above-mentioned antibodies with an admixed sample to be examined, forming an immunoreactant whose presence is signaled by means of an indicator.
De indikerende midler kan innbefatte enzym-bundne andre antistoffer som er dannet mot antistoffer av den The indicating agents may include enzyme-linked other antibodies raised against antibodies thereof
samme klasse og fra den samme dyreart som de førstnevnte antistoffer. Det indikerende middel signaliserer immuno-reaksjonen ved å bindes til de førstnevnte antistoffer tilstedeværende i immunoreaktanten. I dette system indikeres signalet ved reaksjonen mellom det kjedede enzym og et tilsatt substrat. De indikerende midler kan også innbefatte et radioaktivt element bundet til antistoffene. the same class and from the same animal species as the first-mentioned antibodies. The indicating agent signals the immunoreaction by binding to the first-mentioned antibodies present in the immunoreactant. In this system, the signal is indicated by the reaction between the chained enzyme and an added substrate. The indicating agents may also include a radioactive element bound to the antibodies.
Ifølge oppfinnelsen innbefatter enn videre et diagnostisk system (fortrinnsvis i form av sett) for bestemmelse av nærvær av en antigen determinant av et interleukin-2 i en kroppskomponent, i separate beholdere (a) et første reagens som inneholder i biologisk aktiv form et syntetisk polypeptid ifølge oppfinnelsen inneholdende en sekvens på fra 6 til 40 aminosyrerester som immunologisk tilsvarer hovedsakelig en aminosyrerestsekvens av den antigene determinant av interleukin-2, idet polypeptidet når dette er kjedet til en bærer som et konjugat og inn-føres i en effektiv mengde som en vaksine i et vertdyr, er i stand til å fremkalle produksjon av antistoffer i verten som immunoreagerer med den antigene determinant av inter-leukin— 2; og (b) et andre reagens som inneholder i biokjemisk aktiv form et anti-polypeptid-antistoff som immunoreagerer med det syntetiske polypeptid, sammen med midler for indikering av nærvær av en immunoreaksjon mellom første og andre reagens. According to the invention, a diagnostic system (preferably in the form of a kit) for determining the presence of an antigenic determinant of an interleukin-2 in a body component further comprises, in separate containers (a) a first reagent containing in biologically active form a synthetic polypeptide according to the invention containing a sequence of from 6 to 40 amino acid residues which immunologically corresponds mainly to an amino acid residue sequence of the antigenic determinant of interleukin-2, the polypeptide when this is chained to a carrier as a conjugate and introduced in an effective amount as a vaccine in a host animal, is capable of eliciting the production of antibodies in the host which immunoreact with the antigenic determinant of interleukin-2; and (b) a second reagent containing in biochemically active form an anti-polypeptide antibody which immunoreacts with the synthetic polypeptide, together with means for indicating the presence of an immunoreaction between the first and second reagents.
Når de første og andre reagenser blandes i på forhånd bestemte mengder i nærvær av en på forhånd bestemt mengde av en kroppskomponent eller kultursupernatant som skal under-søkes, gir disse en grad av immunoreaksjon som signaliseres av de indikerende midler. Graden av immunoreaksjon er for skjellig fra en kjent immunoreaksjonsgrad når interleukin-2 innbefattende den antigene determinant, ikke er til stede i kroppskomponenten. When the first and second reagents are mixed in predetermined amounts in the presence of a predetermined amount of a body component or culture supernatant to be examined, these give a degree of immunoreaction which is signaled by the indicating agents. The degree of immunoreaction is too different from a known degree of immunoreaction when interleukin-2 including the antigenic determinant is not present in the body component.
Som angitt, inneholder det første reagens ett av de tidligere beskrevne syntetiske polypeptider, en kombinasjon av slike polypeptider, eller polymerer eller konjugater fremstilt derfra. Det andre reagens innbefatter polyamider inneholdende idiotype regioner av antistoffer dannet mot de syntetiske polypeptider eller deres konjugater (reseptorer av det første reagens). De idiotype-holdige polyamider av det andre reagens kan være hovedsakelig intakte antistoffer eller Fab—, Fab ' eller F (ab') ,,-antistof f reaksjoner hvis fremstilling er beskrevet tidligere. En indikerende gruppe kan også være tilveiebragt til systemet og kan opprinnelig være bundet til eller fri for den ene eller andre av de to reagenser. As indicated, the first reagent contains one of the previously described synthetic polypeptides, a combination of such polypeptides, or polymers or conjugates prepared therefrom. The second reagent includes polyamides containing idiotype regions of antibodies raised against the synthetic polypeptides or their conjugates (receptors of the first reagent). The idiotype-containing polyamides of the second reagent may be essentially intact antibodies or Fab-, Fab' or F(ab')-antibodies whose preparation has been described previously. An indicating group may also be provided to the system and may initially be bound to or free of one or the other of the two reagents.
Blanding av på forhånd bestemte mengder av det første og andre reagens i nærvær av en på forhånd bestemt mengde av en kroppskomponent som skal undersøkes, resulterer i en immunoreaksjon mellom første og andre reagens (dets reseptor) , og IL-2 og den samme reseptor. Graden eller mengden av den dannede immunoreaksjon mellom første og andre reagens er forskjellig fra en kjent immunoreaksjonsgrad når en for-øket eller nedsatt mengde av IL-2 er til stede i kroppskomponenten. Mixing predetermined amounts of the first and second reagents in the presence of a predetermined amount of a body component to be examined results in an immunoreaction between the first and second reagents (its receptor), and IL-2 and the same receptor. The degree or amount of the formed immunoreaction between the first and second reagents is different from a known degree of immunoreaction when an increased or decreased amount of IL-2 is present in the body component.
I en slik konkurrerende bindingsbestemmelse konkurrerer det første reagens [IL-2-polypeptider eller rent intakt IL-2] med IL-2 i en ukjent prøve for binding til et begrenset antall av bindingsseter på antistoff-(reseptor) molekyler dannet mot IL—2-polypeptider. En økning i mengden av ukjent IL-2 i reaksjonen nedsetter bindingen av antistoff til det første (fast fase-reagens). Graden av immunoreaksjon mellom første og andre reagens nedsettes typisk når en øket mengde av IL-2 er til stede i kroppskomponenten, sammenlig-net med den vanlige tilstedeværende mengde. In such a competitive binding assay, the first reagent [IL-2 polypeptides or pure intact IL-2] competes with IL-2 in an unknown sample for binding to a limited number of binding sites on antibody (receptor) molecules formed against IL-2 - polypeptides. An increase in the amount of unknown IL-2 in the reaction decreases the binding of antibody to the first (solid phase reagent). The degree of immunoreaction between the first and second reagents is typically reduced when an increased amount of IL-2 is present in the body component, compared to the usual amount present.
I vanlig praksis bindes en på forhånd bestemt, kjent mengde av første reagens til en fast bærer slik som en av de ovenfor beskrevne ELISA-plater. Et protein slik som BSA som ikke bindes av det andre reagens, belegges deretter på den faste bærer for å blokkere seter for ikke-spesifikk proteinbinding på den faste bærer. Det blokkerende protein som ikke er bundet, fjernes deretter vanligvis slik som ved skylling. In common practice, a predetermined, known amount of first reagent is bound to a solid carrier such as one of the ELISA plates described above. A protein such as BSA that is not bound by the second reagent is then coated on the solid support to block sites for non-specific protein binding on the solid support. The unbound blocking protein is then usually removed as by rinsing.
Det andre reagens og den prøve som skal undersøkes, kan blandes hovedsakelig samtidig med det første, bundne reagens. Fortrinnsvis blandes på forhånd bestemte, kjente mengder av både det andre reagens og den prøve som skal undersøkes under dannelse av et immunkompleks, hvoretter denne blanding blandes med det bundne, første reagens for å binde andre reagens som ikke har dannet et immunkompleks til det første, bærer-bundne reagens. Blandingen opprettholdes i tilstrekkelig tid for at det første og andre reagens får reagere. De bestanddeler som ikke er bundet til den faste bærer, fjernes deretter slik som ved skylling. The second reagent and the sample to be examined can be mixed essentially simultaneously with the first, bound reagent. Preferably, predetermined, known amounts of both the second reagent and the sample to be examined are mixed to form an immune complex, after which this mixture is mixed with the bound, first reagent to bind the second reagent that has not formed an immune complex to the first, carrier-bound reagents. The mixture is maintained for a sufficient time for the first and second reagents to react. The components that are not bound to the solid carrier are then removed as in rinsing.
Et annet diagnostisk system omfatter de tidligere diskuterte anti-idiotype-antistoffer i biokjemisk aktiv form og et indikerende middel. I dette system reagerer anti-idiotype-antistof f ene eller deres Fab-, Fab'- eller FCab'^-fraksjoner med et antigen i en prøve som skal undersøkes, under dannelse av en immunoreaktant hvis nærvær signaliseres av de indikerende midler. Another diagnostic system comprises the previously discussed anti-idiotype antibodies in biochemically active form and an indicating agent. In this system, anti-idiotype antibodies or their Fab, Fab' or FCab'^ fractions react with an antigen in a sample to be examined, forming an immunoreactant whose presence is signaled by the indicating agents.
Det ovenfor angitte system kan også innbefatte andre antistoffer dannet mot antistoffer av den samme klasse og fra samme art som de anti-idiotype-antistoffer som endel av de indikerende midler. Hvor f.eks. anti-idiotype-antistoffene er dannet i kaniner, kan kommersielt tilgjengelige geite-anti-kanin-antistoffer anvendes. Slike andre antistoffer innbefatter hensiktsmessig et merke slik som et kjedet enzym innbefattende pepperrot-peroxydase (HRP), glucoseoxydase eller lignende; et radioaktivt element innbefattende jod 125 eller 131, hydrogen 3, svovel 35 eller carbon 14; et NMR-aktivt element slik som fluor 19 eller nitrogen 15; eller et fluorescent fargestoff slik som fluorescein. The above-mentioned system can also include other antibodies formed against antibodies of the same class and from the same species as the anti-idiotype antibodies as part of the indicating agents. Where e.g. the anti-idiotype antibodies are made in rabbits, commercially available goat anti-rabbit antibodies can be used. Such other antibodies conveniently include a label such as a chained enzyme including horseradish peroxidase (HRP), glucose oxidase or the like; a radioactive element including iodine 125 or 131, hydrogen 3, sulfur 35 or carbon 14; an NMR active element such as fluorine 19 or nitrogen 15; or a fluorescent dye such as fluorescein.
I en annen utførelsesform kan antistoffer være tilveie bragt, f.eks. to forskjellige antigene determinanter av interleukin—2 ifølge de tidligere beskrevne prosedyrer. In another embodiment, antibodies may be provided, e.g. two different antigenic determinants of interleukin-2 according to the previously described procedures.
En på forhånd bestemt mengde av første antistoff bindes til en fast bærer slik som ovenfor beskrevet, eller til brønner av en mikrotiterplate som beskrevet i det etterfølgende, og en på forhånd bestemt mengde av det andre antistoff merkes med en kjent mengde av et indikerende middel eller gruppe som beskrevet i f.eks. avsnitt III. I særdeleshet kan en ukjent prøve som skal undersøkes med hensyn til nærvær av inter-leukin— 2- aktivitet , blandes med fast fase—bundne antistoffer dannet mot et syntetisk IL-2-polypeptid. Blandingen opprettholdes i et tidsrom tilstrekkelig for at interleukin-2 kan bindes til de fast fase-bundne antistoffer, og vaskes deretter for å fjerne ubundne materialer. Mengden av bundet interleukin—2 kan deretter bestemmes ved å bringe bundet IL-2 i kontakt med antistoffer dannet mot et forskjellig syntetisk IL-2-polypeptid (merket med et indikerende middel) og ved å måle graden av immunoreaksjon som signaliseres av de indikerende midler. A predetermined amount of first antibody is bound to a solid support as described above, or to wells of a microtiter plate as described below, and a predetermined amount of the second antibody is labeled with a known amount of an indicating agent or group as described in e.g. section III. In particular, an unknown sample to be examined for the presence of interleukin-2 activity can be mixed with solid phase-bound antibodies raised against a synthetic IL-2 polypeptide. The mixture is maintained for a period of time sufficient for interleukin-2 to bind to the solid phase-bound antibodies, and then washed to remove unbound materials. The amount of bound interleukin-2 can then be determined by contacting the bound IL-2 with antibodies raised against a different synthetic IL-2 polypeptide (labeled with an indicator agent) and by measuring the degree of immunoreaction signaled by the indicator agents. .
En annen immunokjemisk bestemmelsesteknikk som er egnet for anvendelse ifølge oppfinnelsen, innbefatter minst følgende tre former av enzym-immunobestemmelse (EIA): den immunoenzymometriske test, "sandwich"-metoden for antigen eller antistoff, og den homogene EIA. Another immunochemical assay technique suitable for use according to the invention includes at least the following three forms of enzyme immunoassay (EIA): the immunoenzymometric test, the "sandwich" method for antigen or antibody, and the homogeneous EIA.
ELISA-testen var den første til å bli utviklet ogThe ELISA test was the first to be developed and
ble utformet etter den konkurrerende radioimmuno-(RIA) standardprosedyre. Som tidligere diskutert, konkurrerer merket og umerket antigen for binding til en begrenset mengde av fast fase-antistoff. Det enzymmerket som for-trenges, måles, og de etterfølgende beregninger er hovedsakelig de samme som i RIA-prosedyrer. were designed according to the standard competitive radioimmuno-(RIA) procedure. As previously discussed, labeled and unlabeled antigen compete for binding to a limited amount of solid phase antibody. The enzyme label that is displaced is measured, and the subsequent calculations are essentially the same as in RIA procedures.
I den immunoenzymometriske prosedyre omsettes en ukjent mengde av antigen med et overskudd av enzym-merket antistoff, hvoretter et fast fase-antigen for det merkede antistoff tilsettes. Sentrifugering fjerner overskudd av merkede antistoffmolekyler som reagerte med fast fase— antigenet, under dannelse av enzymatisk aktivitet i den løse-lige fase. Enzymaktiviteten forbundet med den løselige fase, måles deretter og tilveiebringer derved et mål for antigen-konsentrasjonen i den ukjente prøve. In the immunoenzymometric procedure, an unknown amount of antigen is reacted with an excess of enzyme-labeled antibody, after which a solid phase antigen for the labeled antibody is added. Centrifugation removes excess labeled antibody molecules that reacted with the solid phase—the antigen, forming enzymatic activity in the soluble phase. The enzyme activity associated with the soluble phase is then measured and thereby provides a measure of the antigen concentration in the unknown sample.
"Sandwich"-teknikken bygger på multivalensen av et antigen og dets evne til å bindes samtidig med to forskjellige antistoffmolekyler. Det første antistoffmolekyl er vanligvis en fast fase-reaktant. Det anvendes i overskudd for å sikre binding (kompleksdannelse) av alle antigen-molekylene i den ukjente prøve. Etter blanding av prøven som skal undersøkes og antigen-antistoffet, fullføres den kompleksdannende reaksjon, et overskudd av enzym-merket antistoff tilsettes og inkuberes med komplekset fra den første blanding. Det merkede antistoff kombineres deretter med de tilgjengelige determinanter på antigenet. Ukombinert, merket antistoff fjernes ved vasking, og enzymaktiviteten av det bundne merke bestemmes. Som tidligere, er mengden av enzym bundet til komplekset, et direkte mål for mengden av antigen i den undersøkte prøve. The "sandwich" technique is based on the multivalency of an antigen and its ability to bind simultaneously to two different antibody molecules. The first antibody molecule is usually a solid phase reactant. It is used in excess to ensure binding (complex formation) of all the antigen molecules in the unknown sample. After mixing the sample to be examined and the antigen-antibody, the complexing reaction is completed, an excess of enzyme-labeled antibody is added and incubated with the complex from the first mixture. The labeled antibody is then combined with the available determinants on the antigen. Uncombined, labeled antibody is removed by washing, and the enzyme activity of the bound label is determined. As before, the amount of enzyme bound to the complex is a direct measure of the amount of antigen in the examined sample.
Hvor den prinsipale indikerende gruppe eller merke erWhere the principal indicating group or brand is
et enzym slik som HRP eller glucoseoxydase, er ytterligere reagenser nødvendige for å synliggjøre det faktum at en immunreaksjon har funnet sted og at antistoff-antigen-komplekset er blitt dannet. Slike ytterligere reagenser for HRP innbefatter hydrogenperoxyd og en oxydasjons-farve-forløper slik som diaminobenzidin. Ytterligere reagenser som er anvendbare sammen med glucoseoxydase, innbefatter ABTS-fargestoff og glucose. an enzyme such as HRP or glucose oxidase, additional reagents are necessary to demonstrate the fact that an immune reaction has taken place and that the antibody-antigen complex has been formed. Such additional reagents for HRP include hydrogen peroxide and an oxidation dye precursor such as diaminobenzidine. Additional reagents useful with glucose oxidase include ABTS dye and glucose.
Uttrykkene "indikerende gruppe" eller "merke" anvendes her for å innbefatte enkle atomer og molekyler som er kjedet til reseptoren eller som anvendes separat, og hvorvidt disse atomer eller molekyler anvendes alene eller i forbindelse med ytterligere reagenser. Slike indikerende grupper eller merker er i seg selv velkjente innen immunokjemien. The terms "indicating group" or "label" are used here to include single atoms and molecules which are linked to the receptor or which are used separately, and whether these atoms or molecules are used alone or in conjunction with additional reagents. Such indicating groups or labels are themselves well known in immunochemistry.
En indikerende gruppe eller merke tilføres fortrinnsvis sammen med reseptoren og kan pakkes sammen med denne eller pakkes separat. Ytterligere reagenser slik som hydrogenperoxyd og diaminobenzidin, kan også innbefattes i systemet når en. indikerende gruppe slik som HRP anvendes. Slike mat erialer er lett tilgjengelige kommersielt, slik som mange indikerende grupper, og behøver ikke å tilføres sammen med det diagnostiske system. I tillegg vil enkelte reagenser slik som hydrogenperoxyd, spaltes ved henstand, eller er på annen måte kortlivede slik som enkelte radioaktive ele-menter, og kan på bedre måte tilføres av den endelige bruker. An indicating group or label is preferably added together with the receptor and can be packaged together with this or packaged separately. Additional reagents such as hydrogen peroxide and diaminobenzidine can also be included in the system when a. indicating group such as HRP is used. Such mat erials are readily available commercially, as are many indicating groups, and do not need to be added together with the diagnostic system. In addition, certain reagents, such as hydrogen peroxide, will decompose upon standing, or are otherwise short-lived, such as certain radioactive elements, and can better be supplied by the end user.
Ytterligere diagnostiske bestemmelser kan anvendes for å bestemme nærvær av en antigen determinant av IL-2. Eksempelvis kan IL—2-holdige celler påvises ved cytoplasmisk farging av fikserte vevsnitt (immunohistologi eller immunofluorescens - se avsnitt XIII) eller ved anvendelse av en fluorescens-aktivert cellesorterer (strømningscytofluor-metri). Additional diagnostic assays can be used to determine the presence of an antigenic determinant of IL-2. For example, IL-2-containing cells can be detected by cytoplasmic staining of fixed tissue sections (immunohistology or immunofluorescence - see section XIII) or by using a fluorescence-activated cell sorter (flow cytofluorimetry).
Strømnings-cytofluormetri som anvender en fluorescens-aktivert cellesorterer (FACS), er en metode for separering av T- og B-lymfocytter. I en FACS utvikles små dråper ved ultralydvibrering i en liten dyse på en slik måte at hver lille dråpe inneholder en enkel celle merket med et fluorescent merke slik som FITC (fluorescein-isothiocyanat) Flow cytofluorometry using a fluorescence-activated cell sorter (FACS) is a method for separating T and B lymphocytes. In a FACS, small droplets are developed by ultrasonic vibration in a small nozzle in such a way that each small drop contains a single cell labeled with a fluorescent label such as FITC (fluorescein isothiocyanate).
eller TRITC (tetramethylrhodamin-isothiocyanat). Ettersom de små dråper passerer en etter en gjennom en laserstråle, analyseres hver celle med hensyn til intensitet, farge og polarisering av dets fluorescens. or TRITC (tetramethylrhodamine isothiocyanate). As the tiny droplets pass one by one through a laser beam, each cell is analyzed for the intensity, color and polarization of its fluorescence.
De karakteristiske signaler fra individuelle celler analyseres deretter for å bestemme hvorvidt cellen oppfyller visse på forhånd utvalgte kriterier. Hvis den gjør dette, lades elektrisk den lille dråpe inneholdende cellen og av-bøyes og separeres fra hovedstrømmen ettersom den passerer gjennom et elektrisk felt. Ved å binde egnede fluorescente antistoffer til enten T- eller B-celler kan man separere den ene eller andre cellepopulasjon fra en cellesuspensjon. The characteristic signals from individual cells are then analyzed to determine whether the cell meets certain pre-selected criteria. If it does this, the small droplet containing the cell is electrically charged and deflected and separated from the main current as it passes through an electric field. By binding suitable fluorescent antibodies to either T or B cells, one or the other cell population can be separated from a cell suspension.
Således kan affinitetsrenset IL-2 eller syntetiske polypeptider som hovedsakelig tilsvarer determinantdeler av anvendes for å tilveiebringe antistoffer som er anvendbare ved påvisning av IL-2 i biologiske væsker (kultursupernatanter, sera og lignende) erholdt fra normale donatorer eller fra individer med forskjellige sykdomstilstander. Disse antistoffer kan anvendes ved direkte bindings- eller konkurrerende bindingsundersøkelser. Slike bindings-undersøkelser innbefatter: (a) konkurrerende inhibering med umerket IL-2 i en prøve av bindingen av et merket spesifikt antistoff overfor IL-2 eller et av foreliggende syntetiske polypeptider bundet til en fast bærer; (b) konkurrerende inhibering med umerket IL-2 i en prøve av bindingen av en kjent mengde av merket IL-2 eller et av foreliggende syntetiske polypeptider til et antistoff ifølge oppfinnelsen bundet til en fast bærer; (c) binding av IL-2 i en prøve til et første antistoff bundet til en fast bærer bestemt ved tilsetning av et andre merket antistoff. [De første og andre antistoffer er fortrinnsvis monoklonale antistoffer dannet mot IL-2-avledede polypeptider eller mot naturlig IL-2, og slike antistoffer kryssreagerer ikke (konkurrerer ikke for IL-2-binding)]> (d) konkurrerende inhibering med umerket IL-2 i en prøve av bindingen av et merket anti-idiotype-antistoff rettet mot et IL-2-beslektet monoklonalt antistoff. Thus, affinity-purified IL-2 or synthetic polypeptides that mainly correspond to determinant parts of can be used to provide antibodies that are useful in the detection of IL-2 in biological fluids (culture supernatants, sera and the like) obtained from normal donors or from individuals with various disease states. These antibodies can be used in direct binding or competitive binding studies. Such binding assays include: (a) competitive inhibition with unlabeled IL-2 in a sample of the binding of a labeled specific antibody to IL-2 or one of the present synthetic polypeptides bound to a solid support; (b) competitive inhibition with unlabeled IL-2 in a sample of the binding of a known amount of labeled IL-2 or one of the present synthetic polypeptides to an antibody according to the invention bound to a solid support; (c) binding of IL-2 in a sample to a first antibody bound to a solid support determined by addition of a second labeled antibody. [The first and second antibodies are preferably monoclonal antibodies raised against IL-2-derived polypeptides or against native IL-2, and such antibodies do not cross-react (do not compete for IL-2 binding)]> (d) competitive inhibition with unlabeled IL -2 in a sample of the binding of a labeled anti-idiotype antibody directed against an IL-2-related monoclonal antibody.
Mengden av IL-2 bundet til celleoverflatereseptorer eller bindingsseter (og således mengden av tilstedeværende celleoverflatereseptorer i en prøve) kan også bestemmes som følger. The amount of IL-2 bound to cell surface receptors or binding sites (and thus the amount of cell surface receptors present in a sample) can also be determined as follows.
Celler med IL-2 overflatereseptorer inkuberes med umerket humant IL-2 (eller deler derav). Den resulterende suspensjon opprettholdes i et tidsrom tilstrekkelig for at interleukin—2 kan bindes til IL-2 celleoverflatereseptorene, og cellene vaskes deretter for å fjerne ubundet materiale. Mengden av interleukin-2 bundet til cellene kan deretter bestemmes ved å bringe bundet IL-2 i kontakt med antistoffer dannet mot et syntetisk IL-2 polypeptid (et anti-polypeptid-antistof f) merket med et indikerende middel, og separering av ethvert ubundet materiale. Mengden av merket anti-polypeptid-antistof f som bindes til IL-2 som signaleres med de indikerende midler, er et mål for mengden av IL-2 bundet til celleoverflatereseptorene. Mengden av IL-2 bundet til celleoverflatereseptorene, er enn videre proporsjonal med mengden av celleoverflatereseptorer i prøven. Cells with IL-2 surface receptors are incubated with unlabeled human IL-2 (or parts thereof). The resulting suspension is maintained for a period of time sufficient for interleukin-2 to bind to the IL-2 cell surface receptors, and the cells are then washed to remove unbound material. The amount of interleukin-2 bound to the cells can then be determined by contacting bound IL-2 with antibodies raised against a synthetic IL-2 polypeptide (an anti-polypeptide antibody f) labeled with an indicator agent, and separating any unbound material. The amount of labeled anti-polypeptide antibody f that binds to IL-2 signaled by the indicating agents is a measure of the amount of IL-2 bound to the cell surface receptors. The amount of IL-2 bound to the cell surface receptors is furthermore proportional to the amount of cell surface receptors in the sample.
I tillegg kan mengden av merket, affinitets-renset humant IL-2 (eller deler derav) bundet til celleoverflatereseptorer eller bindingsseter, bestemmes. I en slik In addition, the amount of labeled, affinity-purified human IL-2 (or portions thereof) bound to cell surface receptors or binding sites can be determined. In such a
35 35
prosedyre merkes IL-2 internt f .eks. med S-methionin- og affinitets-renses på en immunosorbantkolonne som beskrevet procedure, IL-2 is labeled internally, e.g. with S-methionine and affinity purification on an immunosorbent column as described
i det etterfølgende i avsnitt V. Alternativt kan IL-2 affinitets-renses og deretter eksternt merkes med<1>25I. in what follows in section V. Alternatively, IL-2 can be affinity-purified and then externally labeled with <1>25I.
Cellene (f.eks. fra en pasient med en autoimmun sykdom) immobiliseres på filterskiver i 96—brønns immunofil-treringsplater hvor hver brønn er blokkert med en egnet serum- eller BSA-holdig buffer. Cellene omsettes deretter med økende konsentrasjoner av merket, affinitets—renset IL-2. The cells (eg from a patient with an autoimmune disease) are immobilized on filter discs in 96-well immunofiltration plates where each well is blocked with a suitable serum or BSA-containing buffer. The cells are then transfected with increasing concentrations of labeled, affinity-purified IL-2.
Ubundet IL-2 vaskes fra brønnene ved immunofiltrering, og mengden av merke gjenværende i hver brønn bestemmes. Standardkurver angående mengden av bundet IL-2 til konsentrasjonen av IL-2 tilsatt til hver brønn, kan deretter kon-strueres. Basert på den kjente molekylvekt av IL-2 og den spesifikke aktivitet av merket IL-2, vil dataene muliggjøre bestemmelse av antall IL—2-molekyler (og således antall av celleoverflatebindende seter) bundet ved metning. Unbound IL-2 is washed from the wells by immunofiltration, and the amount of label remaining in each well is determined. Standard curves relating the amount of bound IL-2 to the concentration of IL-2 added to each well can then be constructed. Based on the known molecular weight of IL-2 and the specific activity of labeled IL-2, the data will enable determination of the number of IL-2 molecules (and thus the number of cell surface binding sites) bound at saturation.
Den ikke-spesifikke (umettbare) binding kan bestemmes ved å utfelle bindingsstudier i nærvær av et overskudd av umerket IL-2. Disse resultater trekkes deretter fra resul-tatene ved metning for å bestemme spesifikk binding. The non-specific (unsaturable) binding can be determined by precipitation binding studies in the presence of an excess of unlabeled IL-2. These results are then subtracted from the saturation results to determine specific binding.
V. Affinitetssorbanter for IL- 2- rensing V. Affinity sorbents for IL-2 purification
Affinitetssorbanter hvori de oligoklonale eller monoklonale antistoffer ifølge oppfinnelsen utgjør de aktive, .bindende deler, utgjør en annen utførelsesform av oppfinnelsen. Affinity sorbents in which the oligoclonal or monoclonal antibodies according to the invention constitute the active, binding parts constitute another embodiment of the invention.
I denne utførelsesform kjedes reseptorene slik som antistoffer fremstilt ifølge oppfinnelsen, til en fast bærer som er kjemisk inert overfor lymfokinet som skal renses med disse sorbanter. Angivelsen "kjemisk inert" anvendes her for å angi at en kjemisk reaksjon mellom den faste bærer og lymfokinet ikke finner sted. Fysiologiske interaksjoner mellom den faste bærer og lymfokinet slik som ikke-spesifikk binding, kan og vil imidlertid oppstå mellom disse, selv om slike interaksjoner fortrinnsvis nedsettes til et minimum. In this embodiment, the receptors, such as antibodies produced according to the invention, are chained to a solid carrier which is chemically inert towards the lymphokine to be purified with these sorbents. The term "chemically inert" is used here to indicate that a chemical reaction between the solid carrier and the lymphokine does not take place. Physiological interactions between the solid carrier and the lymphokine such as non-specific binding, however, can and will occur between them, although such interactions are preferably reduced to a minimum.
Den faste bærer kan omfatte et utall av materialer slik som tverrbundet dextran, f .eks. Sephadejl® G-25, -50, -100, -200 og lignende tilgjengelig fra Pharmacia Fine Chemicals of Piscataway, NJ, agarose og tverrbundet agarose, f.eks. Sepharose® 6B, C16B, 4B, CL4B og lignende, også tilgjengelig fra Pharmacia Fine Chemicals; "Bio-Gel" A-0, 5M, A-1,5M, The solid carrier can comprise a number of materials such as cross-linked dextran, e.g. Sephadjl® G-25, -50, -100, -200 and the like available from Pharmacia Fine Chemicals of Piscataway, NJ, agarose and cross-linked agarose, e.g. Sepharose® 6B, C16B, 4B, CL4B and the like, also available from Pharmacia Fine Chemicals; "Bio-Gel" A-0, 5M, A-1,5M,
A-50M, og lignende, tilgjengelig fra Bio-Rad Laboratories, Richmond, CA; eller polyacrylamidperler, f. eks. "Bio-Gel" P-2, P-30, P-100, P-300 og lignende, også tilgjengelig fra Bio-Rad Laboratories. Polyacrylamidperler har den laveste ten-dens for ikke-spesifikk binding blant de ovenfor angitte bærere, men har også typisk en lav porøsitet som begrenser deres bindingskapasitet. Agarosen og tverrbundne agarose-materialer er her foretrukne og vil bli anvendt illustrativt som en fast bærer. A-50M, and the like, available from Bio-Rad Laboratories, Richmond, CA; or polyacrylamide beads, e.g. "Bio-Gel" P-2, P-30, P-100, P-300 and similar, also available from Bio-Rad Laboratories. Polyacrylamide beads have the lowest tendency for non-specific binding among the carriers listed above, but also typically have a low porosity which limits their binding capacity. The agarose and cross-linked agarose materials are preferred here and will be used illustratively as a solid support.
Agarosebæreren er typisk aktivert for binding under anvendelse av cyanogenbromid. Den aktiverte bærer vaskes deretter og kjedes til reseptormolekylene uten tørking av den aktiverte bærer. Den bærer-kjedede reseptor vaskes deretter og er klar for bruk. Uomsatte grupper på bæreren kan omsettes med et amin slik som ethanolamin eller Tris, om ønsket, selv om reaktiviteten av disse reaktive grupper avtar raskt. The agarose support is typically activated for binding using cyanogen bromide. The activated carrier is then washed and attached to the receptor molecules without drying the activated carrier. The carrier-chained receptor is then washed and is ready for use. Unreacted groups on the support can be reacted with an amine such as ethanolamine or Tris, if desired, although the reactivity of these reactive groups decreases rapidly.
Affinitetssorbanten kan anvendes i sin løse tilstand slik som i et begerglass eller en kolbe, eller kan pakkes i en kolonne. Før bruk er det fordelaktig at affinitetssorbanten vaskes i bufferen eller annet vandig medium som anvendes for lymfokinrensingen for å eliminere ikke-spesifikt bundne proteiner eller de reseptorer som ustabilt ble kjedet til bæreren. The affinity sorbent can be used in its loose state such as in a beaker or flask, or can be packed in a column. Before use, it is advantageous that the affinity sorbent is washed in the buffer or other aqueous medium used for the lymphokine purification in order to eliminate non-specifically bound proteins or the receptors that were unstably chained to the carrier.
En vandig sammensetning av IL-2 med en aminosyrerestsekvens svarende til aminosyrerestsekvensen av polypeptidet til hvilket antistoffene av affinitetssorbanten bindes slik som serum eller et celleekstrakt, tilveiebringes og blandes deretter med affinitetssorbanten. Denne blanding danner et reversibelt, kjedet antistoff-antigenkompleks mellom antistoffet og lymfokinet. An aqueous composition of IL-2 having an amino acid residue sequence corresponding to the amino acid residue sequence of the polypeptide to which the antibodies of the affinity sorbent bind, such as serum or a cell extract, is provided and then mixed with the affinity sorbent. This mixture forms a reversible, chained antibody-antigen complex between the antibody and the lymphokine.
Komplekset separeres deretter fra resten av den ikke-kompleksdannede, vandige sammensetning under dannelse av lymfokinet i renset formreversibelt kjedet til affinitetssorbanten. Når blandingen finner sted i et begerglass eller kolbe, kan denne separasjon utføres ved filtrering og vasking. Når sorbanten er i en kolonne, kan separasjonen finne sted ved eluering av det ikke-kompleksdannede, van-dige medium, igjen fortrinnsvis etterfulgt av et vasketrinn. The complex is then separated from the rest of the non-complexed aqueous composition to form the lymphokine in the purified form reversible chain of the affinity sorbent. When the mixture takes place in a beaker or flask, this separation can be accomplished by filtration and washing. When the sorbent is in a column, the separation can take place by elution of the non-complexed, aqueous medium, again preferably followed by a washing step.
Når det rensede protein ønskes fritt for affinitetssorbant, kan det typisk erholdes etter et flertall prosedyrer. I hvilke som helst av disse prosedyrer dissosieres det reversibelt kjedede kompleks i dets komponentdeler av bærer-kjedet antistoff og IL-2, etterfulgt av separering av IL-2 fra det kjedede antistoff under dannelse av det rensede lymfokin fritt for - affinitetssorbant. When the purified protein is desired to be free of affinity sorbent, it can typically be obtained after a number of procedures. In any of these procedures, the reversibly chained complex is dissociated into its component parts of carrier-chained antibody and IL-2, followed by separation of IL-2 from the chained antibody to form the affinity sorbent-free purified lymphokine.
Dissosiasjonen av det reversible kompleks kan utføres på et utall måter. En 0,2 molar glycin—hydrokloridløsning ved en pH-verdi på 2,5 anvendes typisk. Alternativt kan det bundne IL-2 konkurreres bort fra den kjedede reseptor ved blanding av det reversible kompleks med et overskudd av det immunogene polypeptid anvendt for å danne antistoffet. En slik konkurrering forhindrer mulig denaturering av IL-2. Separering av det dissosierte IL-2 fra affinitetssorbanten kan utføres som ovenfor beskrevet. The dissociation of the reversible complex can be carried out in a number of ways. A 0.2 molar glycine hydrochloride solution at a pH of 2.5 is typically used. Alternatively, the bound IL-2 can be competed away from the chained receptor by mixing the reversible complex with an excess of the immunogenic polypeptide used to form the antibody. Such competition prevents possible denaturation of IL-2. Separation of the dissociated IL-2 from the affinity sorbent can be carried out as described above.
Fremstilling av affinitetssorbanter og deres anvendelse er vel kjent. Slike materialer og anvendelser som inkorporerer de oligoklonale antistoffer ifølge oppfinnelsen, har imidlertid tidligere ikke vært tilgjengelige. Preparation of affinity sorbents and their use are well known. However, such materials and applications which incorporate the oligoclonal antibodies according to the invention have not previously been available.
En detaljert beskrivelse av affinitetssorbanter, deres fremstillingsmetoder og bruk hvori antigenet er kjedet til bæreren, kan finnes i Antibody as a Tool, Marchalonis and Warr, forf., John Wiley&Sons, New York, side 64-67 og 76-96 (1982). A detailed description of affinity sorbents, their methods of preparation and use in which the antigen is chained to the carrier can be found in Antibody as a Tool, Marchalonis and Warr, editors, John Wiley&Sons, New York, pages 64-67 and 76-96 (1982).
VI. ResultaterWE. Results
A. ELISA- reaktivitet av kanin- anti- polypeptidsera Kaniner ble immunisert med tetanus toxoid eller albuskjell hemocyaninkonjugater av kjemisk syntetiserte polypeptider bestående av 13 til 15 aminosyrerester hvis sekvenser hovedsakelig tilsvarer aminosyrerestsekvensen av en del av interleukin 2 (IL-2). De resulterende sera ble undersøkt i en ELISA for reaktivitet mot (gjenkjennelse av og binding til) det immuniserende polypeptid og delvis renset IL-2. A. ELISA reactivity of rabbit anti-polypeptide sera Rabbits were immunized with tetanus toxoid or albus shell hemocyanin conjugates of chemically synthesized polypeptides consisting of 13 to 15 amino acid residues whose sequences correspond substantially to the amino acid residue sequence of a portion of interleukin 2 (IL-2). The resulting sera were examined in an ELISA for reactivity against (recognition of and binding to) the immunizing polypeptide and partially purified IL-2.
Spesifisitetskontroller innbefattet: (a) ubeslektede polypeptider; (b) falske preparater av humant IL-2 (dvs. supernatanten av tonsil-avledede celler dyrket uten mitogen og oppsamlet med supernatant av dyrkede, bestrålte lymfo-blastoidceller i PHA og PMA); og (c) okseserumalbumin. Ytterligere spesifisitetskontroller innbefattet (d) pre-immunsera for de immuniserte kaniner, og (e) hyperimmune kaninsera spesifikke for syntetiske peptider avledet fra aminosyrerestsekvensen av overflateantigenene av munn- og klovsykeviruset eller hepatitis B virus (i særdeleshet syntetiske polypeptider nr. 65 og 7 2 av munn- og klowirus og hepatitis som beskrevet i Kurz et al., Nucleic Acid Res., 9_, 1919 (1981) og Valenzuela et al., Nature, 280, 815 Specificity controls included: (a) unrelated polypeptides; (b) mock preparations of human IL-2 (ie, the supernatant of tonsil-derived cells cultured without mitogen and pooled with the supernatant of cultured, irradiated lymphoblastoid cells in PHA and PMA); and (c) bovine serum albumin. Additional specificity controls included (d) pre-immune sera for the immunized rabbits, and (e) hyperimmune rabbit sera specific for synthetic peptides derived from the amino acid residue sequence of the surface antigens of the foot-and-mouth disease virus or hepatitis B virus (in particular synthetic polypeptides nos. 65 and 7 2 of foot and mouth virus and hepatitis as described in Kurz et al., Nucleic Acid Res., 9_, 1919 (1981) and Valenzuela et al., Nature, 280, 815
(1979)]. (1979)].
Fig. 3 viser representative resultater som demonstrerer spesifisiteten av kanin-anti-P82-serum (RCCP82). Anti-P8 2-sera hadde den høyeste anti-IL-2-titer av de fire anti-sera som var reaktive overfor IL-2. Anti-P82-sera (R ocP8 2) viste en meget sterkere reaksjon mot plater belagt med det immuniserende peptid P8 2 (panel A) og et tonsil IL-2-preparat (panel B) enn det preimmune, normale kaninserum (NRS) eller kanin-anti-P72-(hepatitis B) serum (RocP72). Anti-P82-serum produserte bare reaktivitet av bakgrunnsnivå mot et ubeslektet polypeptid P81 (panel C). Fig. 3 shows representative results demonstrating the specificity of rabbit anti-P82 serum (RCCP82). Anti-P8 2 sera had the highest anti-IL-2 titer of the four anti-sera reactive to IL-2. Anti-P82 sera (R ocP8 2 ) showed a much stronger reaction against plates coated with the immunizing peptide P8 2 (panel A) and a tonsil IL-2 preparation (panel B) than the preimmune normal rabbit serum (NRS) or rabbit anti-P72-(hepatitis B) serum (RocP72). Anti-P82 serum produced only background level reactivity against an unrelated polypeptide P81 (Panel C).
Som vist i etterfølgende tabell I, fremkalte alle polypeptider, bortsett fra polypeptid P8 3, høytitrede anti-polypeptid-antistof fer . Enn videre fremkalte fire av de åtte polypeptider antistoffer som reagerte med et tonsil-avledet IL-2-preparat i en fast fase ELISA. As shown in Table I below, all polypeptides, except for polypeptide P8 3, elicited high titer anti-polypeptide antibodies. Furthermore, four of the eight polypeptides elicited antibodies that reacted with a tonsil-derived IL-2 preparation in a solid phase ELISA.
Anti-IL-2-antistoffer ble først påvist en uke etter den tredje immunisering. Konsentrasjonen av antistoff var deretter tilbøyelig til å avta, men antistoffene var tilbøye-lige til å øke i titer etter en ytterligere behandling med polypeptid-bærerkonjugatet gitt 6-8 uker etter den tredje injeksjon. Antistoffer forble påvisbare i lengre perioder. Anti-IL-2-titere var lavere enn de respektive anti-polypep-tidtitere (tabell I). Ingen kryssreaktivitet blant de forskjellige IL-2-avledede polypeptider ble observert. De samme fire polypeptider som fremkalte IL-2-reaktive antistoffer i kaniner, fremkalte også dannelse av anti-IL-2-antistoffer i mus. Anti-IL-2 antibodies were first detected one week after the third immunization. The concentration of antibody then tended to decrease, but the antibodies tended to increase in titer after a further treatment with the polypeptide-carrier conjugate given 6-8 weeks after the third injection. Antibodies remained detectable for longer periods. Anti-IL-2 titers were lower than the respective anti-polypeptide titers (Table I). No cross-reactivity among the different IL-2-derived polypeptides was observed. The same four polypeptides that elicited IL-2-reactive antibodies in rabbits also elicited the formation of anti-IL-2 antibodies in mice.
B. Inhibering av fast fase ELISA av løselige polypeptider B. Inhibition of solid phase ELISA by soluble polypeptides
For å fastslå hvorvidt den samme antistoffpopulasjon reagerer med det immuniserende polypeptid og med IL-2, ble en ELISA utført i nærvær av økende konsentrasjoner av løse-lige polypeptider. To determine whether the same antibody population reacts with the immunizing polypeptide and with IL-2, an ELISA was performed in the presence of increasing concentrations of soluble polypeptides.
Som vist i fig. 4, ble reaktiviteten av anti-P84-serum mot fast fase P84 eller IL-2 spesifikt inhibert av P84 polypeptidet i løsning (50% inhibering ved 10-100 nanogram pr. As shown in fig. 4, the reactivity of anti-P84 serum against solid phase P84 or IL-2 was specifically inhibited by the P84 polypeptide in solution (50% inhibition at 10-100 nanograms per
ml av polypeptid), men ikke av et ubeslektet polypeptid,ml of polypeptide) but not of an unrelated polypeptide,
P81. Den samme begrensede populasjon av anti-polypeptid-antistoffer reagerte med IL-2, da et gitt løselig polypeptid spesifikt inhiberte bindingen av det bestemte anti-polypeptid-antistof f til IL-2. P81. The same limited population of anti-polypeptide antibodies reacted with IL-2, as a given soluble polypeptide specifically inhibited the binding of that particular anti-polypeptide antibody to IL-2.
C. Reaktivitet mot renset Jurkat IL- 2C. Reactivity against purified Jurkat IL-2
Antiseraene som viste reaktivitet mot delvis renset tonsil-avledet IL-2, ble affinitetsrenset på kolonner av Affi-gel 10 koblet med det respektive polypeptid. Anti-polypeptid-antistof f er og anti-IL-2-antistoffer ble coeluert fra kolonnen etter tilsetning av en pH 2,5 glycin-HCl-buffer. The antisera showing reactivity against partially purified tonsil-derived IL-2 were affinity purified on columns of Affi-gel 10 coupled with the respective polypeptide. Anti-polypeptide antibodies and anti-IL-2 antibodies were coeluted from the column after addition of a pH 2.5 glycine-HCl buffer.
Binding av de affinitets-rensede antistoffer ble studert i en ELISA mot Jurkat-avledet IL-2 renset ved AcA-44 kromatografi og (isoelektrisk fokusering) IEF. Denne preparering ga et IL-2 enkeltbånd på en 10% SDS gel og ble betraktet å være 90% rent. Dette representerer en human IL-2-preparering som er mer ren enn det tonsil-avledede IL-2 som ble anvendt tidligere. Binding of the affinity-purified antibodies was studied in an ELISA against Jurkat-derived IL-2 purified by AcA-44 chromatography and (isoelectric focusing) IEF. This preparation gave a single IL-2 band on a 10% SDS gel and was considered to be 90% pure. This represents a human IL-2 preparation that is more pure than the tonsil-derived IL-2 used previously.
Som vist i fig. 5, reagerte affinitetsrensede anti-P82-antistoffer (Roe P82) spesifikt med det rensede IL-2 (TCGF) . As shown in fig. 5, affinity-purified anti-P82 antibodies (Roe P82) reacted specifically with the purified IL-2 (TCGF).
I andre lignende bestemmelser reagerte også affinitets-renset anti-P12-og anti-P84-antistof f er med renset Jurkat IL-2 eller rekombinant IL-2, mens anti-P81 manglet signifikant In other similar assays, affinity-purified anti-P12 and anti-P84 antibodies also reacted with purified Jurkat IL-2 or recombinant IL-2, whereas anti-P81 was significantly lacking
aktivitet.Activity.
D. Korrelasjon av IL-2 biologisk aktivitet med EL I SA - D. Correlation of IL-2 biological activity with EL I SA -
immunoreaktivitetimmunoreactivity
4 liter IL-2-holdig uren tonsil-supernatant ble fraksjonert på en AcA-44 kolonne, og individuelle fraksjoner ble testet med hensyn til biologisk aktivitet i en IL-2 biobestemmelse og for immunoreaktivitet med anti-polypeptid-antistoffer i en fast fase ELISA. I det sistnevnte tilfelle ble rene (ufortynnede) fraksjoner anvendt for å belegge ELISA-platene. 4 liters of IL-2-containing crude tonsil supernatant was fractionated on an AcA-44 column, and individual fractions were tested for biological activity in an IL-2 bioassay and for immunoreactivity with anti-polypeptide antibodies in a solid-phase ELISA . In the latter case, pure (undiluted) fractions were used to coat the ELISA plates.
Fig. 6 viser resultater av en representativ bestemmelse med et affinitetsrenset kanin-anti—P84-antistoff. En glimrende korrelasjon mellom biologisk aktivitet og immunoreaktivitet ble funnet, og toppene av de to aktivitetsprofiler var var like. Fig. 6 shows results of a representative determination with an affinity-purified rabbit anti-P84 antibody. An excellent correlation between biological activity and immunoreactivity was found, and the peaks of the two activity profiles were similar.
Derimot reagerte ikke AcA-44-avledede fraksjoner av et falskt IL-2-preparat i noen signifikant grad med anti-polypeptid-antistof fet . En glimrende korrelasjon mellom biologisk aktivitet og immunoreaktivitetsprofiler ble enn videre funnet etter to ytterligere rensetrinn; spesifikt, kromatografi på Affi-gel-blått etterfulgt av DEAE-Sephacel<®>kromatografi. In contrast, AcA-44-derived fractions of a mock IL-2 preparation did not react to any significant extent with the anti-polypeptide antibody fat. An excellent correlation between biological activity and immunoreactivity profiles was furthermore found after two additional purification steps; specifically, chromatography on Affi-gel blue followed by DEAE-Sephacel<®> chromatography.
En lignende korrelasjon ble observert med anti-P8 2-antistoffer, og i en mindre grad, med anti-Pl2-antistoffer. Disse resultater antyder sterkt at antigenet gjenkjent av anti-polypeptid-antistof f ene i de delvis rensede IL-2-preparater, faktisk er IL-2. A similar correlation was observed with anti-P8 2 antibodies, and to a lesser extent, with anti-P12 antibodies. These results strongly suggest that the antigen recognized by the anti-polypeptide antibodies in the partially purified IL-2 preparations is indeed IL-2.
E. Western flekkanalyseE. Western blot analysis
Western flekkteknikken [Towbin et al., Proe. Nati.The Western blot technique [Towbin et al., Proe. Nati.
Acad. Sei. (USA), 76'4350 (1979)] ble anvendt for ytterligere å bestemme identiteten av antigenet i IL-2-holdige dyrkningssupernatanter som reagerer med anti-P84-antistoffer. Urene, konsentrerte tonsil-avledede supernatanter underkastet Western flekkanalyse, åpenbarte to nært anordnede proteinbånd, i molekylvektområdet på 15.000-18.000 dalton, Acad. Pollock. (USA), 76, 4350 (1979)] was used to further determine the identity of the antigen in IL-2-containing culture supernatants reacting with anti-P84 antibodies. Impure, concentrated tonsil-derived supernatants subjected to Western blot analysis revealed two closely spaced protein bands, in the molecular weight range of 15,000-18,000 daltons,
som reagerte med anti-P84-antistoff (fig. 7). Preimmuntwhich reacted with anti-P84 antibody (Fig. 7). Preimmune
serum eller et ubeslektet antistoff reagerte ikke på lignende måte. serum or an unrelated antibody did not react similarly.
Enn videre ble biologisk aktivt IL-2 eluert i enFurthermore, biologically active IL-2 was eluted in a
skarp topp fra en praktisk talt identisk posisjon i gelen (fig. 7). Disse resultater viser at: a) anti-P84-antistoff reagerer med et protein eller proteiner som vandrer i en stilling svarende til størrelsen av humant IL-2, og b) dette protein og den biologiske aktivitet av IL-2 samvandrer på gelen. sharp peak from a practically identical position in the gel (Fig. 7). These results show that: a) anti-P84 antibody reacts with a protein or proteins that migrate in a position corresponding to the size of human IL-2, and b) this protein and the biological activity of IL-2 comigrate on the gel.
F. Immunofluorescens av PHA- stimulerte cellerF. Immunofluorescence of PHA-stimulated cells
En studie ble utført for å bestemme hvorvidt anti-polypeptid-antistof f ene reagerer in situ med IL-2-produserende celler. PHA-stimulert (eller kontroll) humant PBL ble fiksert og behandlet med et affinitetsrenset kanin-anti-P84-antistoff og et FITC-konjugert geite-anti-kanin IgG. A study was conducted to determine whether anti-polypeptide antibodies react in situ with IL-2 producing cells. PHA-stimulated (or control) human PBL were fixed and treated with an affinity-purified rabbit anti-P84 antibody and an FITC-conjugated goat anti-rabbit IgG.
Cytoplasmisk farging av PHA-stimulert PBL ble observert (se fig. 8a). Spesifisitet av denne reaksjon ble demonstrert fordi: a) fargingen ble eliminert ved preinkubering av anti-P84-antistoffene med 2Cyug pr. ml av løselig P84 (fig. 8b), men ikke ved preinkubering med P81; b) ustimulert og lipopolysaccharid-stimulert PBL ble ikke farget; og c) PHA-stimulert PBL, behandlet med et anti-P7 2-(hepatitis B) antistoff, ble ikke farget under de samme betingelser . Cytoplasmic staining of PHA-stimulated PBL was observed (see Fig. 8a). Specificity of this reaction was demonstrated because: a) the staining was eliminated by preincubation of the anti-P84 antibodies with 2 Cyug per ml of soluble P84 (Fig. 8b), but not when preincubated with P81; b) unstimulated and lipopolysaccharide-stimulated PBL were not stained; and c) PHA-stimulated PBL, treated with an anti-P7 2-(hepatitis B) antibody, did not stain under the same conditions.
VII. Materialer og metoderVII. Materials and methods
A. Produksjon av humant IL- 2A. Production of human IL-2
IL-2 ble avledet fra humane tonsilceller og fra Jurkat human leukemisk T-cellelinje. Tonsiler fjernet under rutinemessig tonsilektomi, ble erholdt fra Children's Hospital i San Diego. Enkle cellesuspensjoner (2-5x10 9 celler pr. donor) ble fremstilt ved maling av tonsilene under aseptiske betingelser. Jurkat-celler (klon 10E4) ble erholdt fra dr. G. Dennert, Salk Institute for Biological Studies, IL-2 was derived from human tonsil cells and from the Jurkat human leukemic T-cell line. Tonsils removed during routine tonsillectomy were obtained from Children's Hospital of San Diego. Simple cell suspensions (2-5x10 9 cells per donor) were prepared by grinding the tonsils under aseptic conditions. Jurkat cells (clone 10E4) were obtained from Dr. G. Dennert, Salk Institute for Biological Studies,
La Jolla, CA.La Jolla, CA.
For IL-2-produksjon ble celler (både de humane tonsil- avledede og Jurkat-cellene) dyrket til 2x10 celler pr. ml i et dyrkningsmedium omfattende 2 deler RPMI-1640 medium (M.A. Bioproducts, Inc.), 1 del Dulbeccos . modifiserte Eagles medium (DMEM) (M.A. Bioproducts, Inc.) og 1 del For IL-2 production, cells (both the human tonsil-derived and the Jurkat cells) were grown to 2x10 cells per ml in a culture medium comprising 2 parts RPMI-1640 medium (M.A. Bioproducts, Inc.), 1 part Dulbecco's. modified Eagle's medium (DMEM) (M.A. Bioproducts, Inc.) and 1 part
Hams F-12 medium (M.A. Bioproducts, Inc.).Dyrkningsmediet ble supplert med 4,5 g pr. 1 av glucose, 10 mikromolar ethanolamin, 5 yug pr. ml hver av en blanding av insulin, transférrin og natriumselenitt (ITS, Collaborative Research, Inc., Waltham, MA), 50^ug pr. ml gentamycin, 5x10 ^ molar 2-mercaptoethanol og 10 mikromolar HEPES buffer [4-(2-hydroxy-ethyl)-1—piperazinethan—sulfonsyre]. Ham's F-12 medium (M.A. Bioproducts, Inc.). The culture medium was supplemented with 4.5 g per 1 of glucose, 10 micromolar ethanolamine, 5 yug per ml each of a mixture of insulin, transferrin and sodium selenite (ITS, Collaborative Research, Inc., Waltham, MA), 50 µg per ml gentamycin, 5x10 ^ molar 2-mercaptoethanol and 10 micromolar HEPES buffer [4-(2-hydroxy-ethyl)-1-piperazineethane-sulfonic acid].
Produksjon av IL-2 ble stimulert i cellene ved tilsetning av et fytomitogen. Fytomitogener er en heterogen gruppe av proteiner som har få felles strukturelle trekk, men som erkarakterisert vedfølgende tre egenskaper hvor bare den første er vesentlig for at et protein skal betraktes som et fytomitogen: (1) spesifikk binding til sukkere, (2) agglutin-er ing av celler og (3) stimulering av lymfocytter. Ved å betrakte disse egenskaper ligner fytomitogener (også angitt som "lectiner") antistoffer, men avviker fra antistoffer ved at lectiner ikke produseres i respons på en spesifikk stimulus, lectiner er begrenset i sin spesifisitet til carbo-hydrater og lectiner er ikke immunoglobuliner, men omfatter en relativt uensartet gruppe av proteiner. Production of IL-2 was stimulated in the cells by the addition of a phytomitogen. Phytomitogens are a heterogeneous group of proteins that have few structural features in common, but are characterized by the following three properties, only the first of which is essential for a protein to be considered a phytomitogen: (1) specific binding to sugars, (2) agglutin-es ing of cells and (3) stimulation of lymphocytes. Considering these properties, phytomitogens (also referred to as "lectins") are similar to antibodies, but differ from antibodies in that lectins are not produced in response to a specific stimulus, lectins are limited in their specificity to carbohydrates, and lectins are not immunoglobulins but comprises a relatively heterogeneous group of proteins.
De tre lectiner som mest hyppig anvendes innen immuno-logien, er Concanavalin A (Con A) ekstrahert fra jack-bønner (Canavalia ensiformis), fytohemagglutinin (PHA) ekstrahert fra nyrebønner (Phaseolus vulgaris) og kermsbær mitogen The three lectins most frequently used in immunology are Concanavalin A (Con A) extracted from jack beans (Canavalia ensiformis), phytohemagglutinin (PHA) extracted from kidney beans (Phaseolus vulgaris) and cloudberry mitogen
(PWM) som finnes i røttene og bladene av kermsbær (Phyto-lacca americana). (PWM) found in the roots and leaves of mulberry (Phyto-lacca americana).
Etter tilsetning av et lectin vil ikke-delende lymfocytter vokse, differensiere og formere seg; med andre ord virker lectinet som en mitosis-stimulerende substans (et mitogen). Den mitogene effekt kan måles ved å telle for-størrede lymfocytter (blåster) eller ved bestemmelse av økningen i inkorporeringshastigheten av merket thymidin, uridin eller leucin i DNA, RNA eller protein. After addition of a lectin, non-dividing lymphocytes will grow, differentiate and proliferate; in other words, the lectin acts as a mitosis-stimulating substance (a mitogen). The mitogenic effect can be measured by counting enlarged lymphocytes (blasts) or by determining the increase in the rate of incorporation of labeled thymidine, uridine or leucine into DNA, RNA or protein.
Lectin-stimulerte lymfocytter utviser samme spekterLectin-stimulated lymphocytes exhibit the same spectrum
av funksjonelle karakteristika som lymfocytter stimulert med antigener. Eksempelvis utskiller stimulerte B-lymfocytter immunoglobuliner, mens stimulerte T-lymfocytter produserer lymfokiner som påvirker adferden av andre celler og som kan virke som cytotoksiske celler. of functional characteristics as lymphocytes stimulated with antigens. For example, stimulated B-lymphocytes secrete immunoglobulins, while stimulated T-lymphocytes produce lymphokines that influence the behavior of other cells and which can act as cytotoxic cells.
I foreliggende bestemmelse ble IL-2-produksjonen stimulert i Jurkat-cellene med 1% fytohemagglutinin-M In the present assay, IL-2 production was stimulated in the Jurkat cells with 1% phytohemagglutinin-M
(PHA-M, Grand Island Biological Co., Grand Island, NY) og 50 nanogram pr. ml av forbolmyristatacetat (PMA, P-L Bio-chemicals, Inc., Milwaukee, WI). De tonsil-avledede celler ble stimulert under lignende betingelser, men med tilsetning av bestrålte (5.000 rad)Daudi [ATCC CCL 213] eller Raji [ATCC CL 86] lymfoblastoid-cellelinjeceller til en konsentrasjon på 0,5x10^ celler pr, ml. (PHA-M, Grand Island Biological Co., Grand Island, NY) and 50 nanograms per ml of phorbol myristate acetate (PMA, P-L Bio-chemicals, Inc., Milwaukee, WI). The tonsil-derived cells were stimulated under similar conditions, but with the addition of irradiated (5,000 rad) Daudi [ATCC CCL 213] or Raji [ATCC CL 86] lymphoblastoid cell line cells to a concentration of 0.5x10 3 cells per ml.
Falske eller analoge IL-2-preparater ble dannet ved dyrkning av tonsilceller i fravær av PHA-M og PMA, og ved separat dyrkning av bestrålte Daudi eller Raji lymfoblastoid-celler i nærvær av PHA-M og PMA. Supernatantene av de to separate kulturer som manglet påvisbar IL—2-aktivitet, ble oppsamlet. Alle supernatanter ble høstet etter 4 2 timer ved sentrifugering ved 3.000 omdreininger pr. minutt (rpm) Mock or analog IL-2 preparations were made by culturing tonsil cells in the absence of PHA-M and PMA, and by separately culturing irradiated Daudi or Raji lymphoblastoid cells in the presence of PHA-M and PMA. The supernatants of the two separate cultures lacking detectable IL-2 activity were collected. All supernatants were harvested after 42 hours by centrifugation at 3,000 rpm. minute (rpm)
i 15 minutter, ble filtrert og lagret fryste. Dette preparat vil i det etterfølgende bli angitt som "falskt IL-2-preparat". for 15 minutes, was filtered and stored frozen. This preparation will subsequently be referred to as "fake IL-2 preparation".
B. Rensing av IL- 2B. Purification of IL-2
De tonsil-avledede supernatanter ble konsentrert 50 til 100 ganger ved ultrafiltrering gjennom en YM-10 membran (Amicon Corp., Lexington, MA). Hver konsentrert supernatant ble renset ved sekvensvis kromatografi innbefattende passasje gjennom en 5 cm x 90 cm eksklusjonskolonne av AcA-44-gel The tonsil-derived supernatants were concentrated 50- to 100-fold by ultrafiltration through a YM-10 membrane (Amicon Corp., Lexington, MA). Each concentrated supernatant was purified by sequential chromatography involving passage through a 5 cm x 90 cm exclusion column of AcA-44 gel
(LKB Produkter AB, Bromma, Sverige), etterfulgt av passasje gjennom en 2,5 cm x 10 cm affinitetskolonne av Affi-gel-blått (Bio-Rad, Richmond, CA). Fraksjoner som utviste aktivitet ved IL—2 biobestemmelsen som er beskrevet i underavsnitt C i det etterfølgende, ble oppsamlet. Det oppsamlede aktive materiale ble ytterligere renset ved passasje gjennom en (LKB Produkter AB, Bromma, Sweden), followed by passage through a 2.5 cm x 10 cm affinity column of Affi-gel blue (Bio-Rad, Richmond, CA). Fractions showing activity in the IL-2 bioassay described in subsection C below were collected. The collected active material was further purified by passage through a
AcA-44 kromatografikolonne.AcA-44 chromatography column.
Alternativt ble det oppsamlede, aktive materiale underkastet isoelektrisk fokusering (IEF) på en 100 ml IEF— kolonne (LKB Produkter AB, Sverige) i en amfolinblanding (LKB Produkter AB, Sverige) ved pH 3 til 10. Denne prosedyre resulterte i en 1.000 til 3.000 gangers rensing med en gjenvinning på 30-50% av den IL-2-biologiske aktivitet. IL-2 avledet fra Jurkatceller, ble renset ved en lignende prosedyre som beskrevet av Robb et al., J. Exp. Med., 154, 1455 (1981), men med følgende modifikasjoner. Etter konsentrering på en YM-10-membran ble cellekultur-supernatanten fraksjonert på en AcA-44 kolonne og elektrofokusert som ovenfor beskrevet. Alternatively, the collected active material was subjected to isoelectric focusing (IEF) on a 100 ml IEF column (LKB Produkter AB, Sweden) in an ampholine mixture (LKB Produkter AB, Sweden) at pH 3 to 10. This procedure resulted in a 1,000 to 3,000 times purification with a recovery of 30-50% of the IL-2 biological activity. IL-2 derived from Jurkat cells was purified by a similar procedure as described by Robb et al., J. Exp. Med., 154, 1455 (1981), but with the following modifications. After concentration on a YM-10 membrane, the cell culture supernatant was fractionated on an AcA-44 column and electrofocused as described above.
C. IL- 2- biobestemmelseC. IL-2 biodetermination
Urene kultursupernatanter eller materialer erholdt under de forskjellige rensetrinn, ble testet med hensyn til IL-2-aktivitet ved metoden beskrevet av Gillis et al., J. Immunol., 120, 2027 (1978). En IL-2-avhengig linje, CTLL-2, erholdt fra dr. J. Watson i University of California, Irvine, ble anvendt som kilde for indikatorceller. Crude culture supernatants or materials obtained during the various purification steps were tested for IL-2 activity by the method described by Gillis et al., J. Immunol., 120, 2027 (1978). An IL-2-dependent line, CTLL-2, obtained from Dr. J. Watson at the University of California, Irvine, was used as a source of indicator cells.
Kort angitt, ble testsupernatantene fortynnet to eller fire ganger i 20,ul RPMI-1640 medium supplert med kalvefosterserum (FCS) og 5x10 molar 2-mercaptoethanol. CTLL-2-cellene (lxlO<4>) ble tilsatt til de fortynnede test-supernatanter og ble inkubert ved 37°C i 24 timer i en fuktig atmosfære med 5% carbondioxyd. Kulturer ble høstet etter en 4-timers avslutningspuls med 1 mikrocurie tritiert thymidin ( 3HTdR, 6,7 curie pr. millimol, New England Nuclear, Boston, MA) på en Skatron cellehøster (Flow Laboratories, Rockville, MD) og ble tellet i en væske-scintilla-sjonsteller. Briefly, test supernatants were diluted two or four times in 20 µl RPMI-1640 medium supplemented with fetal calf serum (FCS) and 5x10 molar 2-mercaptoethanol. The CTLL-2 cells (1x10<4>) were added to the diluted test supernatants and were incubated at 37°C for 24 hours in a humid atmosphere with 5% carbon dioxide. Cultures were harvested after a 4-h termination pulse with 1 microcurie of tritiated thymidine (3HTdR, 6.7 curies per millimole, New England Nuclear, Boston, MA) on a Skatron cell harvester (Flow Laboratories, Rockville, MD) and counted in a liquid scintillation counter.
En tonsil-avledet supernatant som rutinemessig ga 50% av det maksimale<3>HTdR-opptak til en sluttfortynning på ca, 1:40, ble skjønnsmessig tilskrevet en aktivitet på 10 enheter pr. ml for sammenligningsformål. Aktiviteten i testsupernatantene ble beregnet ved å sammenligne fortynningene som ga 50% av den maksimale respons under anvendelse av regresjonsanalyse. A tonsil-derived supernatant that routinely yielded 50% of maximal <3>HTdR uptake to a final dilution of approximately 1:40 was arbitrarily attributed to an activity of 10 units per ml for comparison purposes. Activity in the test supernatants was calculated by comparing the dilutions that gave 50% of the maximal response using regression analysis.
VIII. Peptidsynteser og utvelgelseVIII. Peptide syntheses and selection
A. Syntese av polypeptiderA. Synthesis of polypeptides
Polypeptider innbefattende ca. 15 aminosyrer som skulle syntetiseres, ble utvalgt fra den publiserte sekvens av humant IL-2 som beskrevet i Taniguchi et al., Nature, Polypeptides including approx. 15 amino acids to be synthesized were selected from the published sequence of human IL-2 as described in Taniguchi et al., Nature,
302, 309 (1983). Denne utvelgelse var basert delvis på en serie av regnemaskinanalyser for å bestemme de aminosyrerestsekvenser av humant IL-2 som mest sannsynlig ville bli avdekket på overflaten av det naturlige protein. Se f.eks. Richmond et al., J. Mol. Biol. 119, 537 (1978). 302, 309 (1983). This selection was based in part on a series of computational analyzes to determine the amino acid residue sequences of human IL-2 most likely to be exposed on the surface of the native protein. See e.g. Richmond et al., J. Mol. Biol. 119, 537 (1978).
Polypeptidene ble kjemisk syntetisert ved fast fasemetoder som beskrevet i Merrifield et al., J. Am. Chem. Soc, 8_5, 2149 (1963) og Houghten et al., Int. J. Peptide Protein Research, Ij6, 311 (1980) . De relativt korte polypeptider anvendt her, svarer hovedsakelig til antigene determinanter av humant IL-2. The polypeptides were chemically synthesized by solid phase methods as described in Merrifield et al., J. Am. Chem. Soc, 8-5, 2149 (1963) and Houghten et al., Int. J. Peptide Protein Research, Ij6, 311 (1980). The relatively short polypeptides used here correspond mainly to antigenic determinants of human IL-2.
Fig. 1 viser den 153 aminosyrerestsekvens av IL-2. Aminosyrerestsekvensene av de 8 syntetiske polypeptider beskrevet her, er vist i fig. 1 og 2. I visse tilfeller ble en cysteinrest tilsatt til aminoenden eller carboxyenden av enkelte av polypeptidene for å medhjelpe til kobling til en proteinbærer som beskrevet i det etterfølgende. Sammenset-ningen av alle polypeptider ble bekreftet ved aminosyre-analyse. Fig. 1 shows the 153 amino acid residue sequence of IL-2. The amino acid residue sequences of the 8 synthetic polypeptides described here are shown in fig. 1 and 2. In certain cases, a cysteine residue was added to the amino end or the carboxy end of some of the polypeptides to assist in coupling to a protein carrier as described below. The composition of all polypeptides was confirmed by amino acid analysis.
Generelt fremstilles et immunogen eller syntetisk polypeptid ved trinn for å tilveiebringe et flertall av aminosyrer som tilsvarer aminosyrerestene av et antigent determinantområde av interleukin-2 og syntetisering av disse aminosyrer til et polypeptid som har en peptidsekvens svarende til peptidsekvensen av denne antigene determinant. Det fremstilte syntetiske polypeptid kan anvendes for å produsere en vaksine, vanligvis ved kjeding av dette til en bærer under dannelse av et konjugat, hvoretter konjugatet dispergeres i et fysiologisk akseptabelt fortynningsmiddel. In general, an immunogenic or synthetic polypeptide is prepared by the steps of providing a plurality of amino acids corresponding to the amino acid residues of an antigenic determinant region of interleukin-2 and synthesizing these amino acids into a polypeptide having a peptide sequence corresponding to the peptide sequence of this antigenic determinant. The synthetic polypeptide produced can be used to produce a vaccine, usually by chaining it to a carrier to form a conjugate, after which the conjugate is dispersed in a physiologically acceptable diluent.
Polypeptidene syntetiseres fortrinnsvis i henhold til de ovenfor omtalte fast fasemetoder under anvendelse av en cysteinharpiks. Se Merrifield et al., supra. Sidekjedene av The polypeptides are preferably synthesized according to the above-mentioned solid phase methods using a cysteine resin. See Merrifield et al., supra. The side chains off
individuelle aminosyrer beskyttes som følger: Arg-tosyl,individual amino acids are protected as follows: Arg-tosyl,
Ser, Thr, Glu og Asp<->O-benzyl; Tyr-O-brombenzyloxycarbamyl; Trp-N-formyl. N-formylgruppen på Trp-restene fjernes etter splitting av peptidet fra harpiksbæreren ved behandling med 1,0 molar ammoniumbicarbonat til en peptidkonsentrasjon på 1,0 mg/ml i 16 timer ved romtemperatur. Yamashiro et al., Ser, Thr, Glu and Asp<->O-benzyl; Tyr-O-bromobenzyloxycarbamyl; Trp-N-formyl. The N-formyl group on the Trp residues is removed after cleavage of the peptide from the resin carrier by treatment with 1.0 molar ammonium bicarbonate to a peptide concentration of 1.0 mg/ml for 16 hours at room temperature. Yamashiro et al.,
J. Org. Chem., 38_, 2594-2597 (1973). Effektiviteten av koblingen ved hvert trinn kan overvåkes med ninhydrin eller picrinsyre og er fortrinnsvis mere enn 99% i alle tilfeller. Se Gisin, Anal. Chem. Acta, 58, 248-249 (1972) og Kaiser, Anal. Biochem., 3£, 595-598 (1980). J. Org. Chem., 38_, 2594-2597 (1973). The efficiency of the coupling at each step can be monitored with ninhydrin or picric acid and is preferably more than 99% in all cases. See Gisin, Anal. Chem. Acta, 58, 248-249 (1972) and Kaiser, Anal. Biochem., 3£, 595-598 (1980).
B. Fremstilling av polymererB. Preparation of polymers
Polypeptidene ifølge oppfinnelsen kan kobles sammen under dannelse av en antigen polymer omfattende et flertall av polypeptidene. The polypeptides according to the invention can be linked together to form an antigenic polymer comprising a majority of the polypeptides.
En slik polymer har den fordel at den utviser forøket immunologisk reaksjon og hvor forskjellige polypeptider anvendes for å danne polymeren, har den ytterligere evne til å fremkalle antistoffer som immunoreagerer med flere antigeniske determinanter av interleukin-2. Such a polymer has the advantage that it exhibits an increased immunological reaction and where different polypeptides are used to form the polymer, it has the additional ability to elicit antibodies that immunoreact with several antigenic determinants of interleukin-2.
En polymer kan fremstilles ved syntetisering av polypeptidene som ovenfor diskutert, og ved tilsetning av cysteinrester ved både amino- og carboxy-endene under dannelse av et diCys-polypeptid. Deretter oppløses 10 mg av diCys-polypeptidet (inneholdende cysteinrester i uoxydert form) i 2 50 ml 0,1 molar ammoniumbicarbonatbuffer. Det oppløste diCys-polypeptid luftoxyderes deretter ved forsiktig omrør-ing av den resulterende løsning i et tidsrom på ca. 18 timer, eller inntil det ikke er noe påvisbart, fritt mercaptan ved Ellman-testen. [Se Ellman, Arch. Biochem. Biophys., 8_2:70-77 (1959)]. Den således fremstilte polymer inneholder et flertall av polypeptidene ifølge oppfinnelsen som repeterende enheter. Disse polypeptidrepeterende enheter er bundet sammen ved oxyderte cysteinrester. A polymer can be prepared by synthesizing the polypeptides as discussed above, and by adding cysteine residues at both the amino and carboxy termini to form a diCys polypeptide. 10 mg of the diCys polypeptide (containing cysteine residues in unoxidized form) is then dissolved in 250 ml of 0.1 molar ammonium bicarbonate buffer. The dissolved diCys polypeptide is then air oxidized by gently stirring the resulting solution for a period of approx. 18 hours, or until there is no detectable free mercaptan by the Ellman test. [See Ellman, Arch. Biochem. Biophys., 8_2:70-77 (1959)]. The polymer produced in this way contains a majority of the polypeptides according to the invention as repeating units. These polypeptide repeating units are linked together by oxidized cysteine residues.
C. Kobling av polypeptider til proteinbærereC. Coupling of polypeptides to protein carriers
De syntetiske polypeptider ble koblet til albuskjell hemocyanin (KLH) eller tetanus toxoid (TT) ved den ene eller andre av følgende to metoder. I den første metode ble bæreren aktivert med m-maleimidobenzoyl-N-hydroxysuccinimidester og ble deretter koblet til polypeptidet gjennom en cysteinrest tilsatt til amino- eller carboxy-enden av polypeptidet, som beskrevet i Liu et al., Biochem., 8_0, 690 The synthetic polypeptides were linked to albus shell hemocyanin (KLH) or tetanus toxoid (TT) by one or the other of the following two methods. In the first method, the carrier was activated with m-maleimidobenzoyl-N-hydroxysuccinimide ester and was then linked to the polypeptide through a cysteine residue added to the amino or carboxy terminus of the polypeptide, as described in Liu et al., Biochem., 8_0, 690
(1979). Ved den andre metode ble polypeptidet koblet til bæreren gjennom frie aminogrupper under anvendelse av en 0,04% glutaraldehydløsning, hvilket er vel kjent. Se f.eks. Klipstein et al., J. Infect. Dise, 147, 318 (1983). (1979). In the second method, the polypeptide was linked to the support through free amino groups using a 0.04% glutaraldehyde solution, which is well known. See e.g. Klipstein et al., J. Infect. Haze, 147, 318 (1983).
Som tidligere diskutert, er cysteinrester tilsatt til amino- og/eller carboxy-endene av det syntetiske polypeptid, blitt funnet å være særlig anvendbare for dannelse av konjugater via disulfidbindinger og Michael addisjonsreak-sjonsprodukter, men andre metoder velkjente innen faget for fremstilling av konjugater kan også anvendes. Eksempler på ytterligere bindingsprosedyrer innbefatter anvendelse av dialdehyder slik som glutaraldehyd (diskutert ovenfor) og lignende, eller anvendelse av carbodiimidteknologi slik som ved anvendelse av et vannløselig carbodiimid, f.eks. 1-ethyl-3-(3-dimethylaminopropyl)-carbodiimid. As previously discussed, cysteine residues added to the amino and/or carboxy termini of the synthetic polypeptide have been found to be particularly useful for forming conjugates via disulfide bonds and Michael addition reaction products, but other methods well known in the art for making conjugates can also used. Examples of additional bonding procedures include the use of dialdehydes such as glutaraldehyde (discussed above) and the like, or the use of carbodiimide technology such as using a water soluble carbodiimide, e.g. 1-ethyl-3-(3-dimethylaminopropyl)carbodiimide.
Anvendbare bærere er velkjente innen faget og er generelt proteiner i seg selv. Eksempler på slike bærere er albuskjell hemocyanin (KLH), edestin, thyroglobulin, albuminer slik som okseserumalbumin eller humant serumalbumin (BSA eller HSA), røde blodceller slik som saueerythrocytter (SRBC), tetanus toxoid, såvel som polyaminosyrer slik som poly-(D-lysin:D-glutaminsyre) og lignende. Useful carriers are well known in the art and are generally proteins themselves. Examples of such carriers are albus shell hemocyanin (KLH), edestin, thyroglobulin, albumins such as bovine serum albumin or human serum albumin (BSA or HSA), red blood cells such as sheep erythrocytes (SRBC), tetanus toxoid, as well as polyamino acids such as poly-(D- lysine: D-glutamic acid) and the like.
Som velkjent innen faget, er det ofte gunstig å binde det syntetiske polypeptid til dets bærer ved hjelp av en intermediær, kjedende gruppe. Som ovenfor angitt, er glutaraldehyd en slik kjedende gruppe. Når imidlertid cystein anvendes, er den intermediære kjedende gruppe fortrinnsvis en m-maleimidobenzoyl-N-hydroxysuccinimidester (MBS). MBS tilsettes typisk først til bæreren ved en ester-amid-utvekslingsreaksjon. Deretter kan den ovenfor angitte Michael-reaksjon følges, eller addisjonen kan følges av addisjon av en blokkert mercaptogruppe slik som thioeddiksyre (CH^COSH) over maleimido-dobbeltbindingen. Etter splitting av den acylblokkerende gruppe dannes en disulfidbinding mellom den deblokkerte, kjedende mercaptangruppe og mer-captanet av den tilsatte cysteinrest av det syntetiske polypeptid . As is well known in the art, it is often advantageous to attach the synthetic polypeptide to its carrier by means of an intermediate chaining group. As indicated above, glutaraldehyde is one such chaining group. However, when cysteine is used, the intermediate chaining group is preferably an m-maleimidobenzoyl-N-hydroxysuccinimide ester (MBS). MBS is typically first added to the support by an ester-amide exchange reaction. Then the above-mentioned Michael reaction can be followed, or the addition can be followed by the addition of a blocked mercapto group such as thioacetic acid (CH^COSH) across the maleimido double bond. After cleavage of the acyl-blocking group, a disulfide bond is formed between the unblocked, chained mercaptan group and the mer-captan of the added cysteine residue of the synthetic polypeptide.
Valg av bærer er mer avhengig av den endelige beregnede anvendelse av antigenet enn av determinantdelen av antigenet, og er basert på kriterier som ikke er noe særlig involvert i følgende oppfinnelse. Hvis f.eks. en vaksine skal anvendes i dyr, må det velges en bærer som ikke utvikler en uønsket reaksjon i det bestemte dyr. Hvis en vaksine skal anvendes på mennesker, vil de alt overveiende forholdsregler innbefatte mangel på immunokjemisk eller annen bivirkning av bæreren og/eller det resulterende antigen, sikkerhet og effektivitet, dvs. de samme forholdsregler som gjelder for enhver vaksine som er beregnet for human bruk. The choice of carrier is more dependent on the final intended use of the antigen than on the determinant part of the antigen, and is based on criteria which are not particularly involved in the following invention. If e.g. a vaccine is to be used in animals, a carrier must be chosen that does not develop an undesirable reaction in the particular animal. If a vaccine is to be used in humans, the overriding precautions will include lack of immunochemical or other side effects of the carrier and/or the resulting antigen, safety and efficacy, i.e. the same precautions that apply to any vaccine intended for human use.
IX. ImmuniseringsprosedyrerIX. Immunization procedures
Inokulaene eller vaksinene anvendt her, inneholder den angitte mengde av polypeptid alene som en polymer av individuelle polypeptider kjedet sammen gjennom reaksjon med glutaraldehyd, eller som et konjugat kjedet til en bærer. Disse inokula kan inneholde polypeptid-ender etterfulgt av oxydasjon med f.eks. atmosfærisk oxygen ved moderate pH-verdier mellom pH 7 og pH 10, og til polypeptidkonsentra-sjoner på 20^ug til 500 mg pr. inokulering. De angitte mengder av polypeptid refererer til vekten av polypeptid uten vekten av en bærer når en bærer anvendes. The inocula or vaccines used herein contain the indicated amount of polypeptide alone as a polymer of individual polypeptides linked together through reaction with glutaraldehyde, or as a conjugate linked to a carrier. These inocula can contain polypeptide ends followed by oxidation with e.g. atmospheric oxygen at moderate pH values between pH 7 and pH 10, and to polypeptide concentrations of 20 µg to 500 mg per inoculation. The indicated amounts of polypeptide refer to the weight of polypeptide without the weight of a carrier when a carrier is used.
Inokulaen inneholdt også et fysiologisk akseptabelt fortynningsmiddel slik som vann eller saltvann, og innbefattet enn videre typisk en adjuvans. Adjuvanser slik som Freunds fullstendige adjuvans (CFA), Freunds ufullstendige adjuvans (IFA) og alun, er materialer som er velkjente innen faget og som er kommersielt tilgjengelige fra flere kilder. The inocula also contained a physiologically acceptable diluent such as water or saline, and further typically included an adjuvant. Adjuvants such as complete Freund's adjuvant (CFA), incomplete Freund's adjuvant (IFA) and alum are materials well known in the art and are commercially available from several sources.
Inokula-lagerløsninger ble fremstilt med CFA, IFA eller alun som følger: En mengde av det syntetiske poly peptid, polymere polypeptid eller konjugat tilstrekkelig til å tilveiebringe den ønskede mengde av polypeptid pr. inokulering, ble oppløst i fosfatbufret saltvann (PBS) til en pH-verdi på 7,2 eller en hvilken som helst annen egnet pH-verdi. Like volumer av CFA, IFA eller alun ble deretter blandet med polypeptidløsningen under dannelse av et inokulum inneholdende polypeptid, vann og adjuvans hvori vann-til-olje-forholdet var ca. 1:1. Blandingen ble deretter homogenisert under dannelse av inokula—lagerløsningen. Inoculum stock solutions were prepared with CFA, IFA or alum as follows: An amount of the synthetic polypeptide, polymeric polypeptide or conjugate sufficient to provide the desired amount of polypeptide per inoculation, was dissolved in phosphate buffered saline (PBS) to a pH of 7.2 or any other suitable pH. Equal volumes of CFA, IFA or alum were then mixed with the polypeptide solution to form an inoculum containing polypeptide, water and adjuvant in which the water-to-oil ratio was approx. 1:1. The mixture was then homogenized to form the inocula stock solution.
Kaniner ble injisert intramuskulært med et inokulum omfattende 300 til 400^um av polypeptidkonjugat emulgert i Freunds fullstendige adjuvans (CFA), Freunds ufullstendige adjuvans (IFA) eller ble blandet med alun (5 mg pr. ml i hvert tilfelle) på dag 0, 14 og 21. Hver immunisering besto av 4 intramuskulære injeksjoner av inokulumet i siden på dyrene. Mus ble immunisert på en lignende måte under anvendelse av 1/10 av den ovenfor angitte dose pr. injeksjon. Rabbits were injected intramuscularly with an inoculum comprising 300 to 400 µm of polypeptide conjugate emulsified in Freund's complete adjuvant (CFA), Freund's incomplete adjuvant (IFA) or were mixed with alum (5 mg per ml in each case) on days 0, 14 and 21. Each immunization consisted of 4 intramuscular injections of the inoculum in the side of the animals. Mice were immunized in a similar manner using 1/10 of the above dose per injection.
Dyrene ble tappet for blod 7 og 14 dager etter den siste injeksjon. I enkelte tilfeller mottok dyrene for-sterkningsinjeksjoner i alun og ble deretter tappet for blod om nødvendig. Kontroll-preimmunt serum ble erholdt fra hvert dyr ved blodtagning like før den første immunisering. The animals were bled 7 and 14 days after the last injection. In some cases, the animals received booster injections into alum and were then bled if necessary. Control preimmune serum was obtained from each animal by blood sampling just before the first immunization.
Inokula-lagerløsninger kan også fremstilles med albuskjell hemocyanin (KLH), KLH i IFA (Freunds fullstendige adjuvans), KLH-alun-absorbert, KLH-alun-absorbert-pertussis, edestin, tyroglobulin, tetanus toxoid og tetanus toxoid i IFA. Inocula stock solutions can also be prepared with albus shell hemocyanin (KLH), KLH in IFA (Freund's complete adjuvant), KLH-alum-absorbed, KLH-alum-absorbed-pertussis, edestin, thyroglobulin, tetanus toxoid and tetanus toxoid in IFA.
Etter injeksjon eller annen innføring av antigenet ellet inokulumet i verten svarer vertens immunsystem med å produsere store mengder av antistoff mot antigenet. Da den spesifikke antigeniske determinant av det fremstilte antigen, dvs. antigenet dannet fra det syntetiske polypeptid og bæreren immunologisk tilsvarer hovedsakelig determinanten av det naturlige antigen av interesse, blir verten immun mot det naturlige antigen. I det tilfellet hvor oppfinnelsen anvendes som en vaksine, er dette det ønskede resultat. After injection or other introduction of the antigen or the inoculum into the host, the host's immune system responds by producing large amounts of antibody against the antigen. Since the specific antigenic determinant of the engineered antigen, i.e., the antigen formed from the synthetic polypeptide and the carrier, immunologically corresponds substantially to the determinant of the natural antigen of interest, the host becomes immune to the natural antigen. In the case where the invention is used as a vaccine, this is the desired result.
Den effektive mengde av polypeptid pr. inokulering av- henger bl.a. av den inokulerte dyreart, kroppsvekten av dyret og det valgte inokuleringssystem, hvilket er velkjent. Inokulaer fremstilles typisk fra det tørkede, faste polypeptid eller polypeptidpolymer ved suspendering av polypeptidet eller polypeptidpolymeren i vann, saltvann eller adjuvans, eller ved binding av polypeptidet til en bærer og suspendering av det bærer-bundne polypeptid (konjugat) i et lignende, fysiologisk akseptabelt fortynningsmiddel slik som en adjuvans (som tidligere beskrevet). En effektiv mengde av polypeptid tilstedeværende i en vaksine, kan være fra 20yug til 500 mg pr. inokulering, ikke innbefattende vekten av bæreren. The effective amount of polypeptide per inoculation depends on, among other things of the inoculated animal species, the body weight of the animal and the chosen inoculation system, which is well known. Inocula are typically prepared from the dried, solid polypeptide or polypeptide polymer by suspending the polypeptide or polypeptide polymer in water, saline or adjuvant, or by binding the polypeptide to a carrier and suspending the carrier-bound polypeptide (conjugate) in a similar, physiologically acceptable diluent such as an adjuvant (as previously described). An effective amount of polypeptide present in a vaccine may be from 20 µg to 500 mg per inoculation, not including the weight of the carrier.
X. DiagnostikkX. Diagnostics
Sera eller affinitetsrensede antistoffer (som blod-prøver) ble undersøkt i en enzymkjedet immunosorbentbestemmelse (ELISA) . Rundbunnede "immulon" 2 mikrotiterplater (Dynatech Laboratories, Inc., Alexandria, VA) med 96 brønner pr. plate ble belagt med løsninger av polypeptidene (500 ng pr. ml), delvis renset IL-2 (50 til 100 enheter pr. ml) eller 1% okseserumalbumin (BSA). Serumfortynninger av sera i 1% BSA-buffer ble tilsatt til platene for å blokkere ikke-spesifikke proteinbindingsseter i brønnene på platene. Platene ble deretter opprettholdt (inkubert) i 1 time ved 37°C og ble vasket 8 ganger med en fosfatbufret saltvanns-løsning (PBS) (pH 7,2) inneholdende 0,05% polyoxyethylen (20) Sera or affinity-purified antibodies (such as blood samples) were examined in an enzyme-linked immunosorbent assay (ELISA). Round-bottom "immulon" 2 microtiter plates (Dynatech Laboratories, Inc., Alexandria, VA) with 96 wells per plate was coated with solutions of the polypeptides (500 ng per ml), partially purified IL-2 (50 to 100 units per ml) or 1% bovine serum albumin (BSA). Serum dilutions of sera in 1% BSA buffer were added to the plates to block non-specific protein binding sites in the wells of the plates. The plates were then maintained (incubated) for 1 hour at 37°C and were washed 8 times with a phosphate-buffered saline solution (PBS) (pH 7.2) containing 0.05% polyoxyethylene (20)
(R1) (R1)
sorbitanmonolaurat (Tweerr-^ 20) .sorbitan monolaurate (Tweerr-^ 20) .
Platene ble deretter opprettholdt i 1 time ved 3 7°C med en 1:2000 fortynning av affinitetsrenset, pepperrot-peroxydase(HRP)-konjugert geite-anti-mus IgG + IgM for å måle museantistoffer eller geite-anti-kanin IgG for å måle kaninantistoffer (Tago Inc,, Burlingame, CA). The plates were then maintained for 1 h at 37°C with a 1:2000 dilution of affinity-purified, horseradish peroxidase (HRP)-conjugated goat anti-mouse IgG + IgM to measure mouse antibodies or goat anti-rabbit IgG to measure rabbit antibodies (Tago Inc,, Burlingame, CA).
Deretter ble platene vasket med vann, og peroxydase-merkede antistoffer bundet til den faste bærer, ble omsatt med en løsning av 0,4 mg pr. ml av ortho-fenylendiamin og 0,006% hydrogenperoxyd (begge erholdt fra Sigma Chemical Co., St. Louis, MO) i en citrat-fosfatbuffer ved pH 5,0 for å utvikle fargemerket. Reaksjonen ble stoppet etter 15-30 minutter i mørket ved tilsetning av 50^ul av 2 molar svovelsyre. Absorbansen ble bestemt ved 4 90 nm i en MR600 Microplate Reader (Dynatech Laboratories, Inc., Alexandria, VA). The plates were then washed with water, and peroxidase-labeled antibodies bound to the solid support were reacted with a solution of 0.4 mg per ml of ortho-phenylenediamine and 0.006% hydrogen peroxide (both obtained from Sigma Chemical Co., St. Louis, MO) in a citrate-phosphate buffer at pH 5.0 to develop the color label. The reaction was stopped after 15-30 minutes in the dark by the addition of 50 µl of 2 molar sulfuric acid. The absorbance was determined at 4 90 nm in an MR600 Microplate Reader (Dynatech Laboratories, Inc., Alexandria, VA).
Mengden av antistoff i serumet som var nødvendig forThe amount of antibody in the serum that was needed for
å mette halvparten av polypeptidet og halvparten av IL-2to saturate half of the polypeptide and half of IL-2
som var belagt på hver plate, ble deretter beregnet under anvendelse av standardteknikker. Disse resultater er vist i tabell 1 i avsnitt VI(A). that was coated on each plate was then calculated using standard techniques. These results are shown in Table 1 in Section VI(A).
XI. Affinitetsrensing av kanin- anti- polypeptid- antistofferXI. Affinity purification of rabbit anti-polypeptide antibodies
2 mg polypeptid ble oppløst i 1 ml 100 millimolar 3-N-morfolinopropan-sulfonsyre-(MOPS) buffer (pH 7,5) tilsatt til 2 ml vasket Affi-gel 10 (Bio-Rad, Richmond, VA) og opprettholdt ved 4°C over natten. Uomsatte grupper på gelen ble blokkert med 1/10 volum 1 molar ammoniumklorid i 1 time ved romtemperatur (23°C). Det gelkoblede polypeptid ble deretter vasket med PBS etterfulgt av vasking med 100 millimolar glycin—HCl-buffer (pH 2,5) og ble pakket i en 1x2 cm kolonne av en plastsprøyte. 2 mg of polypeptide was dissolved in 1 ml of 100 millimolar 3-N-morpholinopropanesulfonic acid (MOPS) buffer (pH 7.5) added to 2 ml of washed Affi-gel 10 (Bio-Rad, Richmond, VA) and maintained at 4 °C overnight. Unreacted groups on the gel were blocked with 1/10 volume of 1 molar ammonium chloride for 1 hour at room temperature (23°C). The gel-bound polypeptide was then washed with PBS followed by washing with 100 millimolar glycine-HCl buffer (pH 2.5) and was packed into a 1x2 cm column of a plastic syringe.
Immunt kaninserum (5-20 ml) ble tilsatt til kolonnen i en strømningshastighet på 20-40 ml pr. time. Kolonnen ble vasket med PBS, og bundet antistoff ble eluert med 100 millimolar glycin-HCl-buffer ved pH 2,5. Syreeluatene (2 ml pr. fraksjon) ble nøytralisert med 1/20 volum 1 molar Tris-HCl-buffer (2-amino-2-hydroxymethyl-l,3-propandiol). Immune rabbit serum (5-20 ml) was added to the column at a flow rate of 20-40 ml per minute. hour. The column was washed with PBS, and bound antibody was eluted with 100 mM glycine-HCl buffer at pH 2.5. The acid eluates (2 ml per fraction) were neutralized with 1/20 volume of 1 molar Tris-HCl buffer (2-amino-2-hydroxymethyl-1,3-propanediol).
Fraksjoner ble undersøkt ved en ELISA som ovenfor beskrevet, på polypeptid-belagte eller IL—2-belagte plater, Fractions were examined by an ELISA as described above, on polypeptide-coated or IL-2-coated plates,
og deres proteininnhold ble bestemt ved Lowry-metoden som beskrevet i Lowry et al., J. Biol. Chem., 193, 265 (1951). Aktive eluatfraksjoner ble oppsamlet, konsentrert til and their protein content was determined by the Lowry method as described in Lowry et al., J. Biol. Chem., 193, 265 (1951). Active eluate fractions were collected, concentrated to
1-5 mg protein pr. ml, dialysert mot PBS, etterfulgt av dialyse mot 100 MOPS buffer, pH 7,5, og ble lagret ved -20°C. 1-5 mg protein per ml, dialyzed against PBS, followed by dialysis against 100 MOPS buffer, pH 7.5, and was stored at -20°C.
XII. Western- blått analyseXII. Western blue analysis
Proteinbestanddeler i urene 100-gangers konsentrerte IL—2-holdige supernatanter ble separert ved natriumdodecyl sulfat (SDS)-polyacrylamidgel-elektroforese som beskrevet i Laemmli, Nature, 227, 580 (1970), og ble deretter elektroforetisk blottet på nitrocellulosepapir som beskrevet i Towbin et al., Proe. Nati. Acad. Science, USA, 7_ 6, 4350 Protein constituents in crude 100-fold concentrated IL-2-containing supernatants were separated by sodium dodecyl sulfate (SDS)-polyacrylamide gel electrophoresis as described in Laemmli, Nature, 227, 580 (1970), and then electrophoretically blotted onto nitrocellulose paper as described in Towbin et al., Proe. Nati. Acad. Science, USA, 7_ 6, 4350
(1979) . (1979).
Flekkene ble blokkert for å minimere ikke-spesifikk binding av antistoffene og ble merket med affinitetsrenset anti-P84 antistoff (5^ug pr. ml) under anvendelse av en modifikasjon av standardprosedyrer som beskrevet i [Johnson et al., Gene Anal. Tech., 1, 3 (1984)]. The blots were blocked to minimize non-specific binding of the antibodies and were labeled with affinity-purified anti-P84 antibody (5 µg per ml) using a modification of standard procedures as described in [Johnson et al., Gene Anal. Tech., 1, 3 (1984)].
De blokkerte og merkede flekker ble deretter vasketThe blocked and marked spots were then washed
3 ganger med blokkerende buffer [Johnson et al., Gene Anal. Tech., 1, 3 (1984)] og opprettholdt i 1 time ved romtemperatur 3 times with blocking buffer [Johnson et al., Gene Anal. Tech., 1, 3 (1984)] and maintained for 1 hour at room temperature
125 125
med I-Staphylococcus aureus protein A til en konsentrasjon på 1x10 tellinger pr. minutt pr. gelspor. Det radiomerkede protein A tilveiebringer et merke for nærvær av IgG-antistoffer via en kompleksdannelsesreaksjon. with I-Staphylococcus aureus protein A to a concentration of 1x10 counts per minute per gel trace. The radiolabeled protein A provides a label for the presence of IgG antibodies via a complexation reaction.
De protein A-merkede flekker ble vasket grundig som ovenfor angitt, skyllet med vann, tørket og underkastet autoradiografi. En parallellgel ble kuttet i et flertall av 2 ml tykke skiver, og skivene ble eluert ved maling og inkubering av disse i 300^ul 5% FCS-supplert dyrkningsmedium i 16 timer ved 37°C. Mediet ble deretter inkubert ved 4°C i 4 timer for å utfelle SDS fra gelene. Bunnfallet ble fjernet ved sentrifugering, og supernatantene ble testet med hensyn til IL— 2—aktivitet som ovenfor beskrevet. The protein A-labeled spots were washed thoroughly as above, rinsed with water, dried and subjected to autoradiography. A parallel gel was cut into a plurality of 2 ml thick slices, and the slices were eluted by grinding and incubating these in 300 µl of 5% FCS-supplemented culture medium for 16 hours at 37°C. The medium was then incubated at 4°C for 4 hours to precipitate SDS from the gels. The precipitate was removed by centrifugation, and the supernatants were tested for IL-2 activity as described above.
XIII. ImmunofluorescensXIII. Immunofluorescence
Humane perifere blodlymfocytter (PBL) ble separertHuman peripheral blood lymphocytes (PBL) were separated
fra heparinisert blod ved Ficoll-Hypaque sentrifugering (<t>ølstopaque"-1077, Sigma Chemical Co., St. Louis, MO). Cellene ble dyrket til 2xl0<6>celler pr. ml i RPMI-1640 medium pluss 5% kalvefosterserum (FCS) i fravær eller nærvær av 0,5% fytohemagglutinin-M. Cellene ble høstet to dager senere, ble vasket to ganger og pelletisert på glassplater under anvendelse av en cytosentrifuge. from heparinized blood by Ficoll-Hypaque centrifugation (<t>ølstopaque"-1077, Sigma Chemical Co., St. Louis, MO). The cells were grown to 2x10<6> cells per ml in RPMI-1640 medium plus 5% fetal calf serum (FCS) in the absence or presence of 0.5% phytohemagglutinin-M. The cells were harvested two days later, washed twice and pelleted on glass plates using a cytocentrifuge.
Platene ble fiksert i 5 minutter med methanol, vasket med vann og inkubert i 30 minutter ved romtemperatur med 10-50yug pr. ml anti-IL-2-polypeptid-antistoff eller kontroll-antistoff i PBS og 10% FCS. Etter vasking av glassplatene med vann ble hver plate behandlet med en 1:50 fortynning av fluorescein-isothiocyanat (FITC)-konjugert geite-anti-kanin IgG (CappelLaboratories, Cochranville, PA) i 30 minutter ved 4°C, ble vasket med vann og observert i et Zeiss mikroskop under fase- og fluorescensmikroskopi. The plates were fixed for 5 minutes with methanol, washed with water and incubated for 30 minutes at room temperature with 10-50 µg per well. ml anti-IL-2 polypeptide antibody or control antibody in PBS and 10% FCS. After washing the glass slides with water, each slide was treated with a 1:50 dilution of fluorescein isothiocyanate (FITC)-conjugated goat anti-rabbit IgG (CappelLaboratories, Cochranville, PA) for 30 minutes at 4°C, was washed with water and observed in a Zeiss microscope under phase and fluorescence microscopy.
Det foregående er beregnet som en illustrasjon av oppfinnelsen, men begrenser ikke denne. Utallige variasjoner og modifikasjoner kan foretas uten å avvike fra oppfinnelsens ramme. Det skal forstås at ingen begrensning med hensyn til de spesifikke antistoffer, sammensetninger og bruk som er her beskrevet, er beregnet. The foregoing is intended as an illustration of the invention, but does not limit it. Countless variations and modifications can be made without deviating from the scope of the invention. It should be understood that no limitation with respect to the specific antibodies, compositions and uses described herein is intended.
Claims (21)
Applications Claiming Priority (1)
Application Number | Priority Date | Filing Date | Title |
---|---|---|---|
US06/597,179 US4636463A (en) | 1984-04-05 | 1984-04-05 | Antibodies to human interleukin-2 induced by synthetic polypeptides |
Publications (1)
Publication Number | Publication Date |
---|---|
NO854887L true NO854887L (en) | 1986-01-29 |
Family
ID=24390429
Family Applications (1)
Application Number | Title | Priority Date | Filing Date |
---|---|---|---|
NO854887A NO854887L (en) | 1984-04-05 | 1985-12-04 | ANTIBODIES AGAINST HUMANT INTERLEUKIN-2 PROCEDURES OF SYNTHETIC POLYPEPTIDES. |
Country Status (8)
Country | Link |
---|---|
US (1) | US4636463A (en) |
EP (1) | EP0157643A3 (en) |
JP (1) | JPS61501912A (en) |
AU (1) | AU4119085A (en) |
ES (1) | ES8607564A1 (en) |
IL (1) | IL74784A0 (en) |
NO (1) | NO854887L (en) |
WO (1) | WO1985004653A1 (en) |
Families Citing this family (33)
Publication number | Priority date | Publication date | Assignee | Title |
---|---|---|---|---|
JPS5939832A (en) * | 1982-08-28 | 1984-03-05 | Ajinomoto Co Inc | Monoclonal antibody and preparation and use thereof |
US4636463A (en) * | 1984-04-05 | 1987-01-13 | Scripps Clinic And Research Foundation | Antibodies to human interleukin-2 induced by synthetic polypeptides |
JPS61225199A (en) * | 1985-03-29 | 1986-10-06 | Kyowa Hakko Kogyo Co Ltd | Novel human interleukin 2 polypeptide derivative |
KR940004077B1 (en) * | 1985-04-18 | 1994-05-11 | 바이오테크놀로지 오스트레일리아 프로프라이어터리 리밋티드 | Recombinantinhbin |
CN86104525A (en) * | 1985-07-31 | 1987-02-25 | 武田药品工业株式会社 | The analytical approach of human interleukin-2 and reagent |
US5866363A (en) | 1985-08-28 | 1999-02-02 | Pieczenik; George | Method and means for sorting and identifying biological information |
ATE165363T1 (en) * | 1985-08-28 | 1998-05-15 | George Pieczenik | METHOD AND MEANS FOR SORTING AND DETERMINING BIOLOGICAL INFORMATION |
US4816401A (en) * | 1985-09-09 | 1989-03-28 | University Of Rochester | Serum free cell culture medium |
US5496924A (en) * | 1985-11-27 | 1996-03-05 | Hoechst Aktiengesellschaft | Fusion protein comprising an interleukin-2 fragment ballast portion |
WO1988000970A2 (en) * | 1986-08-08 | 1988-02-11 | Regents Of The University Of Minnesota | Method of culturing leukocytes |
US4882424A (en) * | 1987-05-11 | 1989-11-21 | Dana-Farber Cancer Institute, Inc. | Activation antigen |
US5149788A (en) * | 1987-05-19 | 1992-09-22 | Hoffmann-La Roche, Inc. | Purification of chimeric proteins containing an IL-2 moiety by receptor-affinity chromatography |
US5089603A (en) * | 1989-06-21 | 1992-02-18 | Tanox Biosystems, Inc. | Antigenic epitopes present on membrane-bound but not secreted iga |
DE68928704T2 (en) * | 1988-03-24 | 1998-12-10 | Terrapin Technologies, Inc., San Francisco, Calif. | GROUP OF SEPARATE PEPTIDES |
JPH03500415A (en) * | 1988-07-05 | 1991-01-31 | アムジエン・インコーポレーテツド | interleukin 2 analogue |
US5208218A (en) * | 1988-09-19 | 1993-05-04 | Ludwig Institute For Cancer Research | T cell growth factor glycoproteins |
EP0440742B1 (en) * | 1988-10-27 | 1997-01-15 | The Regents Of The University Of Minnesota | Liposome immunoadjuvants containing il-2 |
US5310875A (en) * | 1989-06-21 | 1994-05-10 | Tanox Biosystems, Inc. | Peptides corresponding to membrane-bound IgA |
CA2019714A1 (en) * | 1989-06-27 | 1990-12-27 | Richard A. Chizzonite | Process for the determination of interleukins |
US5484735A (en) * | 1989-08-23 | 1996-01-16 | Northwestern University | Immunoassay of glycosylated proteins employing antibody directed to reductively glycosylated N-terminal amino acids |
DE4024919A1 (en) * | 1990-08-06 | 1992-02-13 | Boehringer Mannheim Gmbh | PEPTIDES WITH FUER (ALPHA) 1-MICROGLOBULIN CHARACTERISTIC ANTIGENIC DETERMINANT |
ATE171071T1 (en) * | 1991-12-31 | 1998-10-15 | Zymogenetics Inc | METHODS AND COMPOSITIONS FOR REDUCING BLOOD LOSS |
AU669889B2 (en) * | 1992-03-09 | 1996-06-27 | Ludwig Institute For Cancer Research | Nucleic acid sequences coding for or complementary to nucleic acid sequences coding for interleukin 9 receptor |
GB9312874D0 (en) * | 1993-06-22 | 1993-08-04 | Biokine Tech Ltd | Peptides for use in medicine |
US6297361B1 (en) * | 1997-01-06 | 2001-10-02 | Promega Corporation | Use of histidine decarboxylase immunoreactivity to detect human cancer |
US7153943B2 (en) * | 1997-07-14 | 2006-12-26 | Bolder Biotechnology, Inc. | Derivatives of growth hormone and related proteins, and methods of use thereof |
US7495087B2 (en) | 1997-07-14 | 2009-02-24 | Bolder Biotechnology, Inc. | Cysteine muteins in the C-D loop of human interleukin-11 |
US6753165B1 (en) * | 1999-01-14 | 2004-06-22 | Bolder Biotechnology, Inc. | Methods for making proteins containing free cysteine residues |
BR9812267B1 (en) * | 1997-07-14 | 2013-11-26 | Recombinant Growth Hormone. | |
US20080076706A1 (en) | 1997-07-14 | 2008-03-27 | Bolder Biotechnology, Inc. | Derivatives of Growth Hormone and Related Proteins, and Methods of Use Thereof |
CA2219961C (en) * | 1998-01-09 | 2010-06-01 | The University Of Southern California | Vasopermeability enhancing peptide of human interleukin-2 and immunoconjugates thereof |
US8288126B2 (en) | 1999-01-14 | 2012-10-16 | Bolder Biotechnology, Inc. | Methods for making proteins containing free cysteine residues |
US7727560B2 (en) * | 2004-05-18 | 2010-06-01 | Sou Yi Lu | Treating cancer, liver, kidney, platelet and hemopoietic disorder or complication |
Family Cites Families (8)
Publication number | Priority date | Publication date | Assignee | Title |
---|---|---|---|---|
US4218436A (en) * | 1977-09-21 | 1980-08-19 | The Upjohn Company | Compounds and methods |
FI83662C (en) * | 1980-07-17 | 1991-08-12 | Scripps Clinic Res | Diagnostic antibody and procedure for its preparation |
US4438030A (en) * | 1980-07-25 | 1984-03-20 | E. I. Du Pont De Nemours And Company | Antibodies to immunogenic peptides and their use to purify human fibroblast interferon |
US4473493A (en) * | 1981-04-29 | 1984-09-25 | Immunex Corporation | Hybridoma antibody which inhibits interleukin 2 activity |
US4478744A (en) * | 1982-01-25 | 1984-10-23 | Sherwood Medical Company | Method of obtaining antibodies |
US4518584A (en) * | 1983-04-15 | 1985-05-21 | Cetus Corporation | Human recombinant interleukin-2 muteins |
US4493795A (en) * | 1983-10-17 | 1985-01-15 | Syntex (U.S.A.) Inc. | Synthetic peptide sequences useful in biological and pharmaceutical applications and methods of manufacture |
US4636463A (en) * | 1984-04-05 | 1987-01-13 | Scripps Clinic And Research Foundation | Antibodies to human interleukin-2 induced by synthetic polypeptides |
-
1984
- 1984-04-05 US US06/597,179 patent/US4636463A/en not_active Expired - Fee Related
-
1985
- 1985-04-02 ES ES541867A patent/ES8607564A1/en not_active Expired
- 1985-04-02 JP JP60501525A patent/JPS61501912A/en active Pending
- 1985-04-02 IL IL74784A patent/IL74784A0/en unknown
- 1985-04-02 WO PCT/US1985/000530 patent/WO1985004653A1/en unknown
- 1985-04-02 AU AU41190/85A patent/AU4119085A/en not_active Abandoned
- 1985-04-03 EP EP85302344A patent/EP0157643A3/en not_active Withdrawn
- 1985-12-04 NO NO854887A patent/NO854887L/en unknown
Also Published As
Publication number | Publication date |
---|---|
US4636463A (en) | 1987-01-13 |
JPS61501912A (en) | 1986-09-04 |
ES8607564A1 (en) | 1986-06-16 |
ES541867A0 (en) | 1986-06-16 |
EP0157643A2 (en) | 1985-10-09 |
WO1985004653A1 (en) | 1985-10-24 |
EP0157643A3 (en) | 1987-07-15 |
AU4119085A (en) | 1985-11-01 |
IL74784A0 (en) | 1985-07-31 |
Similar Documents
Publication | Publication Date | Title |
---|---|---|
NO854887L (en) | ANTIBODIES AGAINST HUMANT INTERLEUKIN-2 PROCEDURES OF SYNTHETIC POLYPEPTIDES. | |
Urbanski et al. | Topographic Determinants on Cytochrome c: I. The Complete Antigenic Structures of Rabbit, Mouse, and Guanaco Cytochromes C in Rabbits and Mice | |
CA1219232A (en) | Polypeptide-induced monoclonal receptors to protein ligands | |
WO1996013593A2 (en) | Soluble single chain t cell receptors | |
CA1253069A (en) | Synthetic hepatitis b virus vaccine including both t cell and b cell determinants | |
CA1257540A (en) | Peptide antibodies and their use in detecting oncogene products | |
AU6523590A (en) | Novel peptides associated with the cd4 binding region of gp120 and their methods of use | |
CA2158047C (en) | Allergenic protein and peptides from house dust mite and uses therefor | |
EP0812332A1 (en) | AN IMMUNOINTERACTIVE MOLECULE WHICH BINDS THE $i(TIE)2/TEK RECEPTOR EXTRACELLULAR DOMAIN | |
WO1988000346A1 (en) | Monoclonal antibodies to unreduced, nonenzymatically-glycated proteins | |
Altman et al. | Antibodies of predetermined specificity against chemically synthesized peptides of human interleukin 2. | |
Moore et al. | Rodent IgE-binding factor genes are members of an endogenous, retrovirus-like gene family. | |
Quaranta et al. | Distribution of antigenic determinants recognized by three monoclonal antibodies (Q2/70, Q5/6 and Q5/13) on human Ia-like alloantigens and on their subunits | |
US5310729A (en) | Interferon-related polypeptides as CR2 ligands and their use for modulating immune cell functions | |
US7122193B1 (en) | Retro peptides, antibodies thereto and their uses for vaccination and in vitro diagnosis | |
JPS6327498A (en) | Htlv-iii/lav virus related peptide | |
Rathjen et al. | Identification of antigenic determinants on insulin recognized by monoclonal antibodies | |
JP4318458B2 (en) | pan-specific monoclonal antibody | |
Shih et al. | Characterization and quantitation of the circulating forms of serum transferrin receptor using domain-specific antibodies | |
Ulrich et al. | Immune recognition of human major histocompatibility antigens: localization by a comprehensive synthetic strategy of the continuous antigenic sites in the first domain of HLA‐DR2 β chain | |
AU2323092A (en) | Proteins s polypeptides and uses thereof | |
CA2050941C (en) | Antibody to smooth muscle myosin heavy chains | |
Atassi et al. | Immune recognition of serum albumin—XIV. Cross-reactivity by T-lymphocyte proliferation of subdomains 3, 6 and 9 of bovine serum albumin | |
Cordero et al. | Binding of 125I-prothymosin α to lymphoblasts through the non-thymosin α1 sequence | |
EP0265847B1 (en) | Monoclonal antibody reacting with TRF (interleukin-5) |